Cercador
Signes
Un relat de: sempreningúJo et deia que t'estimava i tu reies, llavors
jo ja m'havia contagiat. Uns quants segons
que indicaven que tot tornava a començar,
tornàvem a posar a prova l'amor del
que havíem desconfiat en les darreres hores.
Estava allà, dins la nostra closca i preparat
per traspassar pell i recollir el seu capritx
en un tros d'aquella nit. Em miraves, sí,
tu, qui si no?; amb la mirada que es deixava
anar sota els llençols, sempre avançant-se al cos,
a un gest, o carícia o recepta instintiva
que perdia l'essència al relacionar-se
amb els límits palpables. Som humans, recordes?
I aviat percebre com el silenci regna,
que estem sols, en el pis nou i petit, dins la fosca,
diferenciant-nos de la resta i el deure,
fent-nos empremta, fora de pensaments pobres;
tan junts i inseparablement purs que creàvem
un únic i molt tancat món de veritat.
I de sobte, els dos paràvem, un sobre l'altre
jèiem, i no dèiem res, romaníem quiets
amb el desig d'enllaçar-nos acumulant-se
en parets que no aguantarien. I en el moment
just preníem consciència de la guerra
que hi havia.
Llavors sortíem de nosaltres,
i res de vergonyes, tot era massa lliure,
massa permès i d'un tacte tan accessible,
que per això mai ens cansàvem del desempat.
Ja estava tot començat. Les coses que fèiem
eren pròpies d'un joc. Havíem decidit
ser nens escapant-se rebels al seu racó,
desempallegar-nos de mals que entretenen
i ser summament egocèntrics, impacients
per rebre premis qualssevol. Ens portem bé.
Tant, que no cal que parlem del que hi ha. No cal.
Perquè som éssers tan sensibles, amb tanta vida,
que recorrem a les mans, al ball, al parèntesis
de moviments gèlids seguits de fingir presses.
I als sentits, que relleven tots els mots que podríem
dir-nos quan ens endinsem traient-nos la roba
en un llenguatge de signes que ens enamora.
Comentaris
-
...i després de llegir "la flama"...[Ofensiu]Marc Freixas | 08-05-2010 | Valoració: 10
faig l'exercici, per mi necessari
d'anar a cercar el primer poema de l'autor/a
i em trobo immers dins aquests "signes" d'amor apassionat entre dues persones...
realmnt escrit d'una manera literàriament parlant molt poètica
m'agrada com escrius... el talent es porta a les venes, a la sang
i a tu se't nota una qualitat innata per escriure
no sé quin és el teu nom, ni d'on ets,
però et convido a cercar el meu espai poètic dins de rc... ja ho saps
i per mi benvingut/da a la gran família relataire!!
una altra abraçada literària des d'igualada fins on siguis
l´Autor
![Foto de perfil de sempreningú Foto de perfil de sempreningú](/imatges_autors/963219.jpg?rnd=1226200321)
18 Relats
35 Comentaris
20898 Lectures
Valoració de l'autor: 9.90
Biografia:
"Allò que estimem per damunt de tot d'un home és el que pot escriure's. El que no pot escriure's, mereix ser viscut?""Estic sol en aquestes
ombres i sento caure
ones de sang, enmig
d'una alba trista i aspra"
Escolto la secreta..., Bartomeu-Rosselló Pòrcel
"Per tant, l'amor seria això:
una mentida edificada passa a passa,
un foc foquet alimentat
de papers timbrats, beneït
i defensat per parets altes.
Tot el més, es començaria
amb un vers groguenc
d'antologia clàssica"
La mort del poeta, Guillem d'Efak