Cercador
Samarreta blanca apretada i meravellosos tirants blancs i prims...
Un relat de: Sergi Elias BandresQuan aquella noia va arribar, jo m'estava masturbant al labavo. La meva mare li va dir:
-Espera't aquí al menjador, que està ocupat, però tranquil.la, ara vindrà. Jo vaig fent el sopar a la cuina. Mira la tele, si vols.
Jo vaig sentir les paraules, i com la meva mare caminava cap a la cuina. Però després vaig començar a sentir lleument passes de bambes d'aquella noia de l'intercanvi, i com es dirigien a la meva habitació, molt a poc a poc i dissimulant. La meva habitació feia paret amb paret al labavo, i vaig poder sentir les molles del meu llit, devia estar assentada. Em van venir ganes de sortir d'allà on era i descobrir la seva cara i el seu cos, però m'havien excitat les seves bambes i el soroll de les molles del llit, o sigui que ara havia d'evitar la correguda i escoltar, encara que fos un domini psicològic difícil.
Però si, al moment vaig sentir les bambes altra vegada i certa por i excitació, doncs s'havia palplantat davant la porta del lavabo. De seguida, i instintivament, vaig emetre un petit gemec per donar-li a entendre la situació, i amb més por, vaig observar que m'havia descuidat de tancar el pestell, el pany va grinyolar una miqueta i va girar una vint tímids graus... quan ella va emetre un gemec agut i molt més fluix.
-Come in, please-. Amb la meva veu trencada pel moment brillant, i baixeta com el seu petit xisclet-gemec.
De sobte va treure la cara per la porta, i vaig poder observar com se li desfeien les faccions de la cara, flonja i vermella, excitada i adolescent com una princesa en la seva màxima innocència.
No vaig poder evitar estirar-la dels cabells, agenollar-me al terra i ajupir-la malvadament, quan ella s'atansà cap al meu membre amb els seus petits llavis, però tota la lleteta que li guardava va esclatar abans d'hora a la seva cara... yeah... yeah... es va tacar la samarreta blanca i apretada on gairebé transaparentaven els seus pits, amb els mugrons gruixuts i encesos i aquells tirants tant prims i blancs, que posen tant calent... yeah... i va començar a xuclar-me el gland i tot el semen, i després el que s'havia escampat per la seva cara i coll, ajudant-se amb els dits, i desesperada i amb cara d'abatuda fins i tot les taques de la samarreta, mirant-me als ulls amb els seus mig tancats, com si s'estigués adormint, tremolant-li el cos... va caure cap enrere i la porta del labavo es va obrir de bat a bat, i hi vam descobrir la figura alta de la meva mare, espantada... i de sobte amb actitud de descontrol:
-Feu el que us roti!
Comentaris
-
Molt bon...[Ofensiu]AVERROIS | 17-07-2009 | Valoració: 10
...relat. De jove havia tingut algun somni semblant a aquest. Com és que sempre ha d'entrar algú que fa que tot vagi a norris?
Ja em puc imaginar la cara de la mare de protagonista!!!
Apa siau i sinó ha estat cap somni, enhorabona!
Una abraçada.
l´Autor
![Foto de perfil de Sergi Elias Bandres Foto de perfil de Sergi Elias Bandres](/imatges_autors/116465.jpg?rnd=1130310873)
647 Relats
1856 Comentaris
524215 Lectures
Valoració de l'autor: 9.87
Biografia:
L'armonia commou la selva verge de paratges interexternalitzats mentre els estels ens somriuen dolçament i les nits i els dies es confonen en boira d'un nou color que brillarà per la mare universal que va fer-nos i cerquem cuidar... si és que aquestes paraules contenen cert ressò d'esperança en un món tan difícil i complicat.Últims relats de l'autor
- DE TANT QUE L'ABSURD ENS OBSTRUEIX MOLTS CAMINS
- ESCAPADA A RISC
- ENVRAVACIONS
- M'HAN SUÏCIDAT
- GOIG D'ANHEL DE VERITAT
- A LA FI, VIA LLIURE
- CANT A L'ARMONIA SENSE AMO
- SOMNIO QUE M'ESPERES, PERÒ BOJAMENT
- LES NOVES PRIMAVERES
- Reflexió jo-jo
- RESSORGIMMENT IRRACIONAL
- JA SIGUI PENA, GUERRA O PRESÓ
- Maleïts estudis
- SI NO FOS INTUICIÓ...
- No vull ser.