Cercador
Poc a poc
Un relat de: UnderneathPoc a poc vas diluint el meu present
com un incest entre l'espera i el temps
poc a poc vas dibuixant el meu futur
com un quadre mal pintat
no vull acabar-lo sol...
poc a poc posseeixes els meus presents,
fets de tots els passats amb tu,
de tots els futurs somiats...
i com puc oblidar-te
si cada instant l'he somiat abans
i l'he somiat al teu costat?
Lentament, desdibuixes les promeses
com petjades a la sorra s'esvaeixen
i es inútil somiar que et puc haver oblidat
quan el futur esdevingui un present qualsevol
i no vull viure'l si es sense tu...
i com puc renegar de tu
si cada instant l'he anhelat abans
i l'he anhelat al teu costat?
Com pintar un nou quadre
si l'anterior no l'he acabat
com puc desdibuixar-te?
Seria com matar l'art...
Perquè l'art ets tu per lluny que siguis...
Com veure un sol somriure sense pensar-te,
si nomes enyoro el teu,
com pensar sense pensar-te,
si vull sentir-te dins...
No vull que t'esvaneixis en la nit...
Comentaris
-
Poc a poc[Ofensiu]Melcior | 29-09-2007 | Valoració: 10
lentament ,gaudint , i sense acabar mai del tot ,
sempre deixant un troç per poder continuar demà .
Endavant! -
Com un incest entre l'espera i el temps[Ofensiu]angie | 20-06-2007
Hola Under!. El vers que encapçala el comentari és, per a mi, l'essència del poema. Com bé saps, cadascú fa les interpretacions a la seva manera, fent girar els versos i els significats a la seva conveniència (aquesta és la màgia de fer i llegir poesia) i aquest teu poema m'ha deixat aquell pessigolleig necessari per fer-ne rèpliques...bé, no sé si m'esplico.
"Poc a poc" dóna peu a molts d'altres versos, lents, sinuosos i flirtejant amb aquest "temps" que és el company etern de tots nosaltres.
PEtons i benretrobat! (avui estic poc crítica, ja veus, jeje)
angie
l´Autor
![Foto de perfil de Underneath Foto de perfil de Underneath](/imatges_autors/100141.jpg?rnd=1821073426)
73 Relats
215 Comentaris
90962 Lectures
Valoració de l'autor: 9.52
Biografia:
"Porque eres mia,
porque no eres mia,
porque te miro y muero
y peor que muero
si no te miro amor
si no te miro
porque tu siempre existes dondequiera
pero existes mejor donde te quiero
porque tu boca es sangre
y tienes frio
tengo que amarte amor
tengo que amarte
aunque esta herida duela por dos
aunque te busque y no te encuentre
y aunque
la noche pase y yo te tenga
y no"
(M. Benedetti)
Per mi, la poesia és només un intent futil d'aturar l'instant, de guardar-ne fotocòpies...