Cercador
Pentesilea i les deesses de la plenamar
Un relat de: rautortorDedicat a les surfistes, veritables amazones del mar
S’agita l’oceà, embravit per un vent desafiant.
Les ones s’amunteguen, s’acoblen com legions
que envesteixen tossudes les costes troianes.
Avancen, s’afuen, no temen ni esculls ni rompents
felices de morir d’una mort digna i memorable.
Mai no es rendeixen, però. Es refan obstinades
entre regalims, escumes i roina de bromera.
Sorra enllà, els espera novament el ventre de la mar.
Pentesilea s’ajusta el cenyidor, sotja l’onada,
tempteja l’encontre i amb un gran crit convoca
al combat les dotze companyes que la segueixen.
Hipòlita cau la primera; la resta cavalquen fendint
l’esquena indomable de la gran corba salada.
Sucumbiran, potser, a mig camí de l’ínclita glòria,
tal volta a mans de l’indòmit i fer Aquil•les
o d’Ulisses, aquell que s’embosca rere els farallons;
qui sap si, abatudes pels dards inclements del vent,
descendiran l’escala de blaus que duu al fons talàssic;
o assoliran, entre el clamor apassionat dels aliats,
l’aurèola triomfant que atorga la victòria.
Comentaris
-
Desmesura[Ofensiu]Carles Ferran | 27-11-2012
Un combat èpic, una metàfora imponent, les deesses de la mar solcant les ones en una cavalcada desmesurada, homèrica, desafiant. Com sempre, aportant al present les gestes clàssiques, un paral•lelisme que se’ns fa possible i entenedor.
Em costa, cada cop més, trobar paraules a l’altura de la bellesa de les teves.
Una abraçada.
-
Bellíssim![Ofensiu]brins | 27-11-2012 | Valoració: 10
A la vida hi ha coses que caduquen, però la mar mai no envelleix...Totes les històries que hi succeeixen poden viure eternament dins dels nostres cors si plomes cultes i sensibles com la teva ens les volen fer reviure. Moltes felicitats, Raül! Has escrit un poema magnífic.
Una abraçada molt forta,
Pilar
-
Indomables amazones[Ofensiu]Núria Niubó | 18-11-2012
Un poema ple de contrastos i similituds. La valentia i fortalesa de les surfistes és ben bé comparable a la de les amazones de la mitologia.
M’agrada perquè dins la complexitat del tema, no en sóc pas aficionada, llegint la segona estrofa et sent immers, en unes imatges bellíssimes,,sense adonar-te’n, llavors sents la necessitat de tornar a llegir la primera i és com un miratge.
Et felicito Raül, aquest poemes que ens porten a la mitologia ens fan gaudir-ne i sentir curiositat per ampliar coneixements.
Una abraçada
Núria
-
Ahir i avui[Ofensiu]allan lee | 17-11-2012
es confonen en la platja, a trec d'onades: el mar potser és el mateix, i el petit punteig som nosaltres; els herois, les atlètiques surfistes, les dones belles del passat, el desig d'amor que sempre duem a sobre, assedegats. No sé d'història antiga ni de gestes gregues, però tu em fas acostar en aquest món ignot, dibuixant mapes i rastres del teu doll de coneixements per mostrar-me que la bellesa pot raure en altres fonts de les que no he begut mai. Una abraçada
a -
Clàssica i moderna[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 17-11-2012 | Valoració: 10
Caram, quina barreja més ben aconseguida, aquesta de la modernitat de les surfistes i el classicisme dels herois grecs! Un punt de trobada a la platja, un bell lloc de per si. què et va inspirar a escriure aquests versos? Sembla un desembarcament, positiu, d'aquest personatge que desconeixia i que espero ens porti bones noves. Una abraçada.
Aleix
Valoració mitja: 10
l´Autor
229 Relats
785 Comentaris
147409 Lectures
Valoració de l'autor: 9.89
Biografia:
Raül Torrent i Torrent (Menàrguens, 1945)A més d’un sentimental impenitent, em considero un lletraferit sense remei. La docència, la història i l’arquitectura són la meva dèria i conformen bona part de les meves metes; la poesia, en canvi, és la companya de viatge, complaent i seductora, que tothora m’ajuda a descobrir qui sóc.
![](https://ep00.epimg.net/elpais/imagenes/2020/01/27/album/1580143043_859090_1580143868_album_normal.jpg)
Fotografia d'Arno Rafael Minkkinen
Últims relats de l'autor
- Agonia
- Nua
- Avui he vist el mar
- Una pietà palestina
- Escatxic de roselles
- El retorn d’una deu assecada
- Del pas del temps i la memòria
- Haikus de primavera
- ... i els canons deixaren de cridar
- És quan penso en tu
- Laocoont 2.0 [a Tel Aviv]
- L’àngel caigut
- El cromlec dels dotze menhirs
- Quan arribi l’hivern
- Sé d’un lloc, sé d’un temps