Cercador
La xarxa
Un relat de: copernicLes crisis econòmiques provoquen, de retruc, un efecte psicològic que les agreuja. No es tracta d'un pànic generalitzat, com va passar a l'any 1929 amb el famós crack del dilluns negre de Wall Street. És una retenció generalitzada a l'hora de gastar, un retraïment global que contrasta fortament amb les alegries consumistes de l'anterior època de vaques grasses. Aquesta contenció en les compres porta, inevitablement, a un empitjorament progressiu de la mateixa crisi. Així queden clarament perjudicats els fabricants de cotxes, les joieries, les botigues de robes de marca, les agències de viatge, etc. Tot el que es considera un producte o un servei superflu es rebutja esperant temps millors. És una retirada als quarters d'hivern del consumidor, que confia en una futura arribada de la primavera que porti la bonança econòmica. La conseqüència directa és un augment de l'atur , resultat de la falta de demanda.
Els analistes econòmics van aquests dies de corcoll, emplenant pàgines de diaris i programes de radio i televisió, intentant esbrinar quin ha estat el desencadenant de la situació. Probablement, no es pot explicar el col·lapse per una sola causa. Un fet aparentment innocent pot provocar un augment o una caiguda del preu d'algun producte, aquesta segona alteració en genera una altra, i així successivament, fins arribar a la conjuntura actual, en la qual els bancs centrals europeus i la Reserva Federal han hagut d'intervenir per a salvar (o rescatar) entitats de crèdit molt importants, que haurien entrat en fallida sense aquesta actuació.
Els bancs obtenen els seus beneficis amb operacions de risc per les quals cobren uns interessos i unes comissions substancioses. Els analistes estudien les operacions, ja siguin de particulars, empreses o institucions. Però com que ningú té la bola de vidre i no es pot preveure tot, una circumstància inesperada pot provocar un augment de la morositat inhabitual. Llavors l'entitat restringeix els crèdits per a no perdre liquiditat, amb la qual cosa, les empreses no poden finançar els seus projectes i , a la llarga, han de reduir el personal contractat. És una bola de neu que cada vegada es fa més grossa. El capitalisme s'alimenta de diner que no existeix, perquè els bancs, que són els grans motors de l'activitat econòmica, no podrien respondre si els clients retiressin en massa el seu capital, doncs molta part d'aquest també està invertit. Quan el sistema financer falla, només queda l'Estat, els diners públics, que posen la xarxa salvadora per a que no caigui a terra. És de bojos. Els governs deixant diners als bancs perquè els puguin seguir prestant als particulars i a les empreses, que reactivaran l'economia, ingressaran més impostos i permetran que l'Estat es gasti els diners a on els ha de gastar. Roda el món i torna al Born!
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1575388808)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie