Cercador
La cara al vent
Un relat de: copernicLa Generalitat, una vegada més ha tornat a demostrar una falta de criteri preocupant i impròpia d'una administració que vulgui fer les coses bé: En el mapa eòlic de Catalunya ha inclòs una sèrie de pobles del massís de l'Albera que la mateixa administració catalana ha declarat espai d'interès natural. Com sempre que no es consulta als afectats hi ha hagut reaccions a favor i en contra: els alcaldes de La Jonquera i Agullana s'hi han oposat, altres s'hi han declarat a favor i un tercer grup ha adoptat la tàctica d'esperar a veure-les venir. Els batlles als quals no els importaria que els hi posessin molins al seu municipi, es mostren reticents a repartir les compensacions econòmiques que es derivarien de la posada en marxa d'aquests ginys. Molt hàbils! Deuen pensar: ja que els problemes els tindrem nosaltres, com a mínim que les arques municipals ho notin.
Però aquest raonament cau pel seu propi pes perquè la instal·lació de molins al llarg de la falda de l'Albera, provocaria un efecte molt negatiu en el turisme de tota la comarca. Aquests pobles recolzats als peus de la muntanya gaudeixen d'un paisatge i un silenci privilegiats. Pràcticament es podria dir que allà es pot sentir com creixen els grans de raïm. Cantallops, Espolla, Sant Climent, Capmany o Masarac i Mollet d'Empordà (ja més cap a la plana) tenen restaurants a on es menja una cuina casolana molt lluny de la sofisticació del Bulli però que té els seus partidaris. Una passejada per una de les moltes carreteres poc transitades de la plana després d'haver menjat bé en un d'aquests establiments és un plaer de déus, un goig que amb la construcció d'aquests gegants de metall serà impossible de tornar a viure.
No seria molt més fàcil, tal com ja ha manifestat vàries vegades l'alcalde de Figueres, Santi Vila, col·locar els molins al llarg de les estructures viàries ja existents? Ho dic perquè la opinió d'aquest batlle sí que la trobo racional i plena de senti comú. Suposo que és per això que ningú se l'ha escoltat: perquè hi ha una inèrcia en aquest país que porta a fer les coses el més complicat possible, a destinar despeses extraordinàries a obres que els polítics sempre justificaran i a provocar enfrontaments entre pobles per evitar que la gent parli del que al govern no li interessa que es comenti. Que deixin de muntar molins a les carenes de les muntanyes i a la plana, que facin cas a les persones amb sentit comú i que ens deixin l'Empordà en pau.
Comentaris
-
Per què no es posen d'acord?[Ofensiu]Sergi Elias Bandres | 12-03-2010 | Valoració: 10
Vaja, estic completament d'acord amb tu.
Quan una persona veu un telenotícies pot comprovar fàcilment com acrivillen els partits opositors als governants d'una manera completament irracional. Si hi ha algú que creu que diuen el que pensen, em semblarà estar al.lucinant. De la mateixa manera, els qui són al poder es permeten donar-se sempre la raó amb paraules completament absurdes.
Una rivalitat així per guanyar les eleccions perjudica dia a dia la gent del carrer, que quan es queixa no se li fa cap cas.
Tenim doncs, uns polítics que juguen a tenir la raó per guanyar les properes eleccions mentre fan ús del seu propi status polític, per a benefici seu. O sigui, es tracta de mantenir entretinguda i esperançada la gent que treballa a base de paraules, al final perds la paciència i apagues la televisió, i te'n vas a fer el que t'agrada. Però ets conscient de que tens un govern que no fa justícia, sinó demagogia.
Sergi
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=165371856)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie