Cercador
Homes de poc parlar (homenatge -modest- a Plet per un rat, d'un gos i un gat)
Un relat de: AdonisEp, tu!
-Qui, jo?
-Sí, tu! Què?
-Què què?
-Com que què? Va!
-Va? On?
-On? Coi, tu! Surt, ja ho faig jo!
-Ca! Tu? Ni boig!
-Com que ni boig? Van cent?
-Cent van que no!
-Fet!
-Tu no pots, vas de cul!
-No et fot! Surt, noi... veus?
-Ho veig, ho veig... si que pots...
-Em deus cent, doncs.
-No els tinc.
-Me'ls deus! Cent dels bons!
-Que no els tinc!
-Cony! Què fots?
-Me'n vaig.
-No te'n vas!
-Si que ho faig...
-Ep tu!
-Qui, jo?
-Si tu, on vas?
-Al banc, pels cent... son ben teus...
-Ah, cony... bon noi...
-Me'n vaig, doncs (ja m'has vist prou)
-Sí, sí, ves, ves... crec que m'ha pres el pèl...
Te l'ha ben pres, tros de ruc.
Comentaris
-
ei! està bé![Ofensiu]AnNna | 28-07-2004 | Valoració: 9
ha de ser difícil això de fer servir tot de monosíl.labs! i així i tot, t'ha sortit un poema prou llarg i amb sentit!!! felicitats.
-
Ep!, sí va, un, dos. Sí va[Ofensiu]Miquel Bohigas Costabella | 15-07-2004
Noi, ets el rei.
Ja saps que ho fas molt bé?
És un fet.
Ja t'ho dic: ets on ets i no tens por.
És més, amb un dit pots fer el salt .
Fes com el llop i prèn el pel a tot deu.
Més, fet i fet, no som res: és un dir.
És clar que sí!
-
:_)[Ofensiu]Tiamat | 14-07-2004
vaja! això m'ha emocionat més que molts poemes que parlen d'amors i desamors.
Qualsevol homenatge -per modest que sigui, encara que una servidora va provar de fer la introducció al poema en monosíl·labs, i sé com n'es, de dificil- -i que t'hagi sortit de més de dos versos, més mèrit encara!-. Doncs el que deia, qualsevol homenatge a la figura del meu avi, no pot fer res més que tocar-me molt endins.
Per cert, la teva biografia m'ha encantat! No et demanaré cap dada, no pateixis, si et veig pel carrer tranquil que et reconec segur!
Apa, una abraçada, i a veure si el teu seguit d'èxits en tot et deixen un espai per venir a la trobada del 31!
l´Autor
![Foto de perfil de Adonis Foto de perfil de Adonis](/imatges_autors/11183.jpg?rnd=1417366134)
29 Relats
190 Comentaris
85262 Lectures
Valoració de l'autor: 9.01
Biografia:
Vaig nàixer (alguns diuen que vaig aparèixer per generació espontània al costat d'un nan de jardí) un divendres per la tarda.La meva vida ha estat plena d'èxits amb les dones -per raons evidents- i èxits professionals, per això vaig decidir un dia deixar-ho tot i vendre La Farola als semàfors (de tant en tant també venc mocadors de paper).
Ara vull emprendre -segur que també exitosament- una carrera com a escriptor. Feu-me espai, i us ho passareu bé.
Per cert, de cara a les dones: no penso publicar el meu correu electrònic, ni el meu telèfon, ni cap dada que us faciliti el meu assetjament.
Últims relats de l'autor
- Giragonsa és una paraula que, si no fos per les ges, per la i, per la erra, per les dues as per la o i per la ena, seria ben bonica, tu (només se salva la essa).
- Sóc capaç d'escriure un relat amb un títol normal, de dimensions proporcionades i sense que hi intervinguin parèntesi (ai, cony! Veig que no, que no en sóc capaç!)
- Troballa descomunal sota l'ungla del dit gros del meu peu esquerre (després d'haver-me'l tallat pacientment amb forquilla i ganivet)
- El Càtar càntabre i el coeficient intel·lectual de les marmotes (poema resplendent escrit amb un escuradents cinc dies abans de sortir del psiquiàtric)
- L'home que no tenia temps per perdre (Minirelat que no passarà mai a la història de la literatura catalana)
- La Llei de l'Estira i Arronsa (tu, coses que passen)
- Petita i rocambolesca història (en forma de poema) sobre un personatge de peculiars hàbits
- versos siderals, concebuts a l'Univers Indòmit
- Els cignes a l'estany
- Nilemah
- Anàlisi sobre la poesia (completament seriós, encara que no ho sembli)
- Temps estimat de lectura...
- Ep, carai (una exclamació totalment espontània tot just al límit de l'abisme de la fi del món)
- Què us sembla si titulem aquesta coseta... Allibera't, per exemple?
- Cent trenta quilos de xafardera borratxa