Cercador
Geometria
Un relat de: copernicAbans d'arribar a aquest lloc singular, els trens paren a l'última estació coneguda. Quan el comboi s'atura queden ja molt pocs passatgers. La majoria d'ells van lleugers d'equipatge. Tothom ha anat baixant a les ciutats més importants, a les cruïlles de camins i carreteres que els han portat als seus destins. Aquí només arriben uns quants desvagats, gent amnèsica, que han perdut la memòria en algun encreuament del gran viatge. L'estació queda al mig del camp, en un racó intranscendent del paisatge. Suaus turons, arrodonits, l'envolten. És un lloc que podria passar totalment desapercebut, si no fos perquè la mateixa limitació que li imposa el terreny excita la imaginació de nous horitzons. La calma que es respira és d'una placidesa beatífica i fa venir una mandra pastosa. El rellotge de l'estació, mig trencat, assenyala una hora eternitzada. La vegetació, exuberant, ha colonitzat tot l'entorn. De les esquerdes de les parets de l'edifici pengen les heures que serpentegen en totes les direccions. No fa mai ni fred ni calor, només una bonança d'entretemps, intemporal i estovada.
Tot i no haver de fer cap més parada el comboi reprèn la marxa, buit, només conduït per dos maquinistes experimentats. Ningú vol anar sol a l'últim destí, al punt de no retorn. El tren passa, tot just sortir de l'estació sobre el pont de les oportunitats perdudes. És un viaducte llarg que salva el desnivell de les escarpades parets del torrent de la memòria, que només acull els records impetuosos quan algun fet atzarós els fa revenir. Després del túnel de les desesperances, la via travessa l'ampla plana dels somnis no complerts. La vall està fistonejada de flors marcides, de plantes sense llavor, d'arbres nus sense fulles ni escorça al bell mig d'un terra erma i esquarterada. Llavors el trajecte es fa més sinuós: és el congost dels paranys. La visibilitat és reduïda. Les corbes impedeixen albirar que hi ha després del roquissar. És el darrer tram conegut. Ningú ha passat d'aquí doncs els maquinistes aprofiten el replà de l'atzar, un espai reduït però espaiós, per saltar del tren amb la marxa alentida. Després el comboi, sense ningú que el governi, continua el seu camí vorejant el congost i es perd a les corbes. El que segueix desprès és un misteri, un enigma, un espai mitificat, tema recurrent i envoltat de tota mena d'especulacions. Ningú ha arribat al país del més enllà, on els carrils convergeixen, on els trens que saben geometria troben el seu final.
Comentaris
-
Colpidor[Ofensiu]EnricMadrona | 05-09-2011 | Valoració: 10
M'has deixat bocabadat. La metàfora del tren i l'infinit i la forma en la que l'escrius es colpidora i un mecanisme de rellotgeria d'alta precisió. Llegint-te m'has fet pensar en què bonica és la nostra llengua, com totes les llengües quan s'usen bé.
-
Una passada![Ofensiu]allan lee | 04-09-2011
uf, dir que m'agrada és poc. Magnífic. M'hi trobo, en aquest vagó mig desocupat, amnèssica perduda, mirant el contorn pelat del terreny. Aquest desvagament animal de quan ja no es busca res, d'aquest anar sobre rodes que ja van per inèrcia, cap a un destí geomètric, tan desconegut com místic, que vol dir el mateix. Xapó! Noi, gràcies per enviar-m´hi. He gaudit no pas poc. I tens raó, d'aqui segur que surten les meves anades d'olla, o d'un lloc bastant semblant. Ple de poesia i de trastos amuntegats. uau! el barret, per terra,
a -
Filosofia[Ofensiu]nuriagau | 20-04-2011
Després d’estar un parell d’anys tafanejant i llegint per aquesta pàgina, vas coneixent petites característiques d’alguns dels relataires que freqüentem per aquí. En el teu cas, copernic, no és el primer relat en què has emprat els trens com a font d’inspiració per a un relat, oi? En aquest cas, però, ens descrius la geometria de les línies de les vies del tren i ens ofereixes un paral•lelisme (i mai millor dit) amb la vida terrenal i la del més enllà.
Aquest text que aparentava ser un relat geomètric, acaba essent un assaig filosòfic.
Ens seguirem llegint,
Núria
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1629247098)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie