Cercador
Clissats de natura
Un relat de: LeelaInformalment el manglar entra en nirvana
orgànic epitafi retorçat
silenci
els supernumeraris trematodes velluten
adherències calibrades en cerimònia
diürna
enjogassadament la fenosa glabra
interpenetra un llong menovell
de natura
obaga òrfica paràsita pelegrina
rapsòdia ruixada de verd;
hamamelis que dansa
mentre
l'asprella maula extrapola
crancs obnubilats pel retard
de les aigües
calmes
on un silur tímidament filosofa
sobre la commoció provocada
pel bentos límnic
arrapat
mentre a fora una llenega creix
ignorant que, sota el miceli,
el roure germina.
Comentaris
-
ambre | 28-11-2006 | Valoració: 10
M'ha agradat molt el teu poema
em recorda el poemari "Baies" de Susana Rafart
també fa servir molts termes de botànica, etc.
Te'l recomano -
Les pedres també tenen vitalitat[Ofensiu]Sergi Elias Bandres | 17-11-2006 | Valoració: 10
Acabo de llegir la teva poesia i el primer que et puc dir és que per mi té un vocabulari massa complicat per entendre-la. Tot i això, he notat una riquesa d'expressió sincerament impressionant. Una poesia plena de color, això segur.
Gràcies pel comentari. Jo simplement, en aquell relat, volia donar a entendre com en som de petits dins aquesta massa tan poc coneguda i tan poc apreciada per l'ésser humà. Quan dic "això no està fet per a nosaltres" vull dir que no ens adonem del que tenim a les nostres mans, i que per tant no en gaudim. Però rere el relat s'hi amaga també el romanticisme que ens allibera de l'estat de consciència rutinari.
Potser si que l'univers ens dóna vida, però vols dir que realment la vivim plena? Jo crec que ens cau de les butxaques i queda pel camí, i que difícilment mirem enrere per copsar que se'ns perd quelcom.
Sergi -
perdó![Ofensiu]atram | 07-11-2006
(la inexperiència a RC)
-
exquisida poesia científica[Ofensiu]atram | 07-11-2006 | Valoració: 10
atrevida, de principi a fi, ens engolleix en un ritme latent, persistent, vital; amb imatges a mig camí entre la plàstica expressiva de la ciència i el rigor de la poesia més suggerent.
Els mots emprats, rics, plens, complets en ells mateixos. Paraules que cadascuna individualment pren el protagonisme en el moment just que li toca aparèixer a escena, omplint-la llavors per uns instants, fins deixar pas a la següent, tant potent i estelar com l'anterior.
M'agrada també pel què té d'exercici de riquesa expressiva, lingüística. Tots els mots, fins els més tècnics, formen part del nostre ventall expressiu, ens ho demostres de manera contundent i reeixida.
Ens fa sentir, latent, el què tenim tots de pulsació biològica, sentim la nostra participació del món dels organismes...
M'ha encantat!
Moltes gràcies pel teu comentari!
Una abraçada
atram -
exquisida poesia científica[Ofensiu]atram | 07-11-2006 | Valoració: 10
atrevida, de principi a fi, ens engolleix en un ritme latent, persistent, vital; amb imatges a mig camí entre la plàstica expressiva de la ciència, i el rigor de la poesia més suggerent.
Els mots emprats, rics, plens, complets en ells mateixos. Paraules que cadascuna individualment pren el protagonisme en el moment just li toca aparèixer a escena, omplint-la llavors per uns instants, fins deixar pas a la següent, tant potent i estelar com l'anterior.
M'agrada també pel què té d'exercici de riquesa expressiva, lingüística. Tots els mots, fins els més tècnic formen part del nostre ventall expressiu, ens ho demostres de manera contundent i reeixida.
Ens fa sentir, latent, el què tenim tots de pulsació biològica, sentim la nostra participació del món dels organismes...
M'ha encantat!
Moltes gràcies pel teu comentari!
Una abraçada
atram -
exquisida poesia científica[Ofensiu]atram | 07-11-2006
atrevida, de principi a fi, ens engolleix en un ritme latent, persistent, vital; amb imatges a mig camí entre la plàstica expressiva de la ciència, i el rigor de la poesia més suggerent.
Els mots emprats, rics, plens, complets en ells mateixos. Paraules que cadascuna individualment pren el protagonisme en el moment just li toca aparèixer a escena, omplint-la llavors per uns instants, fins deixar pas a la següent, tant potent i estelar com l'anterior.
M'agrada també pel què té d'exercici de riquesa expressiva, lingüística. Tots els mots, fins els més tècnic formen part del nostre ventall expressiu, ens ho demostres de manera contundent i reeixida.
Ens fa sentir, latent, el què tenim tots de pulsació biològica, sentim la nostra participació del món dels organismes...
M'ha encantat!
Moltes gràcies pel teu comentari!
Una abraçada
atram -
Un teixit[Ofensiu]escaldot | 24-10-2006
per caminar-hi. Un pastís d'ordits i trames que es deixen menjar amb gustos de llimona d'un color rosa embriagat i tastat com a postre d'un apat en ambient de maridatge un xic mariner entre un rap i un pescador desenganyat sobre la barca on s'enmiralla
poruc en les metamorfosi dels seus estripats pensaments de combustió amb regust de xocolata i taronja..............
Bona parida, penso...............
-
ostres![Ofensiu]teresa serramià i samsó | 24-10-2006 | Valoració: 10
leela, això és massa! Una passada, una disbauxa de lèxic i brodats d'idees que s'entrelliguen magistralment...
I jo que en sé tan poc de biologia..., i de TANTWS, TANTES, coses...
gràcies per llegir-me i per exriure tan fabulosament aquestes meravells. Felcicitats! -
Som biologia[Ofensiu]gypsy | 20-10-2006 | Valoració: 10
de cap a peus, de dins a fora.
Preciós poema.
La meva germana és biòloga encara que dóna classes de Física i Química. No vivim a la vora.
Li imprimiré el poema i quan la vegi li passaré.
Sé segur que li agradarà moltíssim.
És una joia!, de tan ben fet.
gypsy -
Imponent[Ofensiu]molekula | 17-10-2006 | Valoració: 10
Penso que és un adjectiu encertat per a classificar aquesta poesia: Imponent. O potent perquè mostres un domini envejable del vocabulari i de l'expressió, un domini bestial.
-
Biologia 100%[Ofensiu]angie | 16-10-2006
"on un silur tímidament filosofa
sobre la commoció provocada
pel bentos límnic
arrapat"
Com se t'ha passat pel cap aquesta imatge??? la trobo genial, brutal i si m'ho permets, eròtica, jeje
Com a ex-estudiant de ciències és un plaer trobar relats com aquest... fan treure les teranyines de la memòria i són un plaer de llegir, per el modus operandi i pel divertimento...
petons
angie
-
i ben clissats[Ofensiu]quetzcoatl | 26-09-2006
a part de la prosòdia, que és orgànica com tot el poema, les imatges són genials.
Metàfores fresques i sonores.
Felicitats maca, i una abraçada ben forta :-)
m -
perdona! He estat molts dies sense ordinador[Ofensiu]teresa serramià i samsó | 21-09-2006
ostres noia! Quin poema més original! No havia llegit res de semblant!
Fas un joc de sons ide paraules que m'has deixat que si em punxen no em treuen sang, que diuen.
ets un cas. Molt divertit i molt enigmàtic...Perdó i un abraçada amiga generosa!
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de Leela Foto de perfil de Leela](/imatges_autors/152676.jpg?rnd=1784707549)
81 Relats
639 Comentaris
126617 Lectures
Valoració de l'autor: 9.83
Biografia:
Totes les persones grans van ser nens (encara que poques d'elles ho recorden)
El petit príncep. A. de Saint Exupéry
********
El meu e-mail:
leela.arc@gmail.com
********
Foto: Leela
(Futurama, de Matt Groening)
Últims relats de l'autor
- Confiança
- Una història de tantes sobre la trista incomprensió de la virtut de la peresa.
- Mots que encadenen
- LBV 1806-20
- Sobre Ventall d'Haikus, d'Anna Rispau.
- Mare endins
- Deixant-hi petjada (breu escena teatral sobre uns pirates)
- No us veiem però sou entre nosaltres
- Trama de Carrer
- Ombra
- El petroli en llauna abandona el busseig
- Auguri
- E pur si muove!
- La cambrera de la casa del te
- Gargots telefònics