Cercador
Cal caminar....
Un relat de: instantsTerra aspre i seca
que desprèn anhels
i recupera l'existència
de l'aire absorbit,
assaboreix la teua pell
filant-la a través dels poros
de la fantasia, tapant-los
i obrin-te els ulls de l'ara.
Mai mires enrere,
només copses la bellesa
que es despunta amb el dia,
sia trist o alegre
sempre és diferent,
i sempre ho serà.
Cal caminar,
per a curar les ferides sofertes,
d'una passat que desconeixes
més enllà del teu record,
caps descosits,
que pululen en la ceguesa
de la història que expliques
amb cert aire eròtic i,
seductor amb tu mateix.
Camines...
I comences a sincerar-te,
escoltant allò que mai escoltes
enfadan-te amb allò que t'enfada,
rabiant amb les pedres
amb les que ensopegues,
caient, sagnant, arrastran-te, mirant
el teu voltant amb l'incertesa
i la tranquilitat d'omplir amb paraules
cada pas que fas,
i,
t'alces,
t'alces, i et sorprèn
l'alegria del finestral
que s'obre davant teu,
un paisatge que t'espera
t'acarona i t'estima,
lluny de la fantasia,
per fi perduda,
de la llàgrima simple.
l´Autor
![Foto de perfil de instants Foto de perfil de instants](/imatges_autors/123027.jpg?rnd=945504892)
84 Relats
380 Comentaris
98044 Lectures
Valoració de l'autor: 9.77
Biografia:
Sóc com sóc, aprenc a viure cada dia, alguns més que altres, però no deixo mai de maravellar-me dels petits desitjos fets realitat.Crec en la llibertat i en la tendresa, d'ella en faig el meu camí i la meua bandera.
No m'agraden les paraules que no diuen res, no m'agrada perdre el temps.
Arranca-li somriures a la vida, car que et golpegi una i mil vegades, sigues tu, assumint totes les conseqüències, i no deixis mai de SER.
"Me da pena que se admire el valor en la batalla, menos mal que con los rifles no se matan las palabras"
"La poesia militant
Els artistes àcrates, imbuïts del romanticisme llibertari i d'un autodidactisme militant, faran del seu art un viarany cap a la llibertat."
" La cultura anarquista" de Ferran Aisa. Capítol: Dinamita cerebral.