Cercador
4,75 %
Un relat de: copernicLa crisi que estem arrossegant és tan llarga i profunda que fins i tot els polítics de casa nostra l'estan notant en la seva butxaca. Com sap tothom, la Generalitat ha llançat al mercat una emissió de bons a tretze mesos amb el gens menyspreable interés del 4,75 %. Doncs bé, preguntats els nostres representants sobre les seves intencions de cara a aquesta gran oportunitat, la majoria han contestat que ja els hi agradaria ja, però que desgraciadament no disposen de líquid per poder invertir en el deute de la nostra institució, tan generosament recompensat. Això demostra dues coses: o bé, els nostres diputats i diputades no estan gaire ben pagats, problema que (de cara al bé del país) s'hauria de solucionar immediatament encara que la crisi s'allargui una mica més o en realitat pensen comprar-ne una bona picossada i explicant-nos una mentida pietosa ens eviten d'aquesta manera fer-nos mirotes.
La veritat és que no està gens mal pagada aquesta emissió, amb l'Euríbor a un any vorejant l'u i mig per cent i amb l'estat oferint les seves lletres del Tresor a prop del 2 %. No és estrany que un tipus d'interès tan alt, a un termini tan curt, hagi provocat l'advertiment de les principals agències de qualificació mundials de que estem parlant d'un producte de risc. Un posicionament que deu haver influït probablement en la retirada, a última hora, dels dos principals bancs estatals, el BBVA i el BSCH com a entitats col.locadores. Tot i així sembla que l'emissió ha tingut un gran acceptació, amb un inversor incentivat (a part l'enllaminidor interès) per les proclames publicitàries de la Generalitat apel·lant clarament a l'esperit patriòtic dels catalans.
I això em porta a considerar que, en aquest món de les finances, sorgeix un nou element inesperat a l'hora de valorar l'oportunitat d'invertir. Fins ara, la confiança era fonamental quan es tractava d'obtenir el màxim rendiment dels nostres estalvis. Una determinada entitat bancària, de reconeguda solvència, representada per un gestor eficaç i amb poder de convicció era l'esquer poderós que ens movia a dipositar els nostres diners en un producte que semblava segur, lluny d'especulacions a curt termini i aventures en mercats emergents. Però a partir d'ara quan es tracti d'invertir caldrà considerar també la identitat i el sentiment de pertinença: els americans compraran obligacions de la Reserva Federal, els japonesos es decantaran per les emissions en iens, els espanyols optaran per les lletres del Tresor i els catalans, moguts per l'interès, pel deute de la Generalitat.
Comentaris
-
FRUITS CATALANS[Ofensiu]umpah | 04-11-2010
Si, crec que aquesta mena de proteccionisme és necessari i ara més que mai, quan el nostre país es troba tan dinamitat i amb una perspectiva poc encoratjadora.
I com bé dius aquesta pràctica no és exclusiva, per exemple, mira els espanyols que ràpid parlen de fer boicot als productes catalans. Potser cal que comencem nosaltres a fer això i consumir pel nostre propi bé, el de la nostre gent i la nostra terra, els nostres propis fruits siguin del tipus que siguin.
SALUT
l´Autor
![Foto de perfil de copernic Foto de perfil de copernic](/imatges_autors/6969.jpg?rnd=1027608145)
338 Relats
1182 Comentaris
392638 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Per qüestions de feina he hagut d'interompre la meva producció periodística i literària. Després del tsunami i amb l'aigua al seu lloc torno a començar: Déiem ahir...Últims relats de l'autor
- Buit existencial
- Així s'escriu la història
- Sobirania
- La llibreta vermella (Final)
- Junts per sempre
- Un crit que no té preu
- Com una segona pell
- Syntagma
- La solució
- Gat per llebre
- Allò que no sona
- Cançons que m'agraden: "Your song" d'Elton John
- Cançons que m'agraden: "Imagine" de John Lennon
- Cançons que m'agraden: "You're in the army, now" d'Status Quo
- Cançons que m'agraden: "Maria" de Blondie