Cercador
Llista categories
Detall intervenció
MELOREPTE 123... ANEM (Verdaguer-Mas)
Intervenció de: Galzeran (homefosc) | 18-10-2010
Fem un gir musical total. Passem de la lírica roquera de Liking Park, a la lírica poètica de Mossèn Cinto amb la veu i música del Roger Mas, Enregistrat en el disc "Cançons Tel·lúriques" de l'any 2005 aquest "ANEM" és una cançó que té de tot, poesia i harmonia, i el vídeo ens mostra imatges plenes de poesia, també, cerqueu-hi la inspiració assaborint tot el conjunt.
Així doncs, som-hi.
Poesia o prosa poètica (màxim 250 paraules la prosa)
Un o dos poemes per persona.
Divendres a les 22hores anirem cap a les votacions.
INSPIREU i...
escriviu...
dark
Respostes
-
Estofat de vedella
llamp! | 21/10/2010 a les 13:53
Anem on rauen els pins pinyoners,
A segrestar el pic agrest
I a tornar-nos bojos entre boixos.
Irrompem en un espai verge amb aires de grandesa,
Tot escarnint la fuetejada del vent,
Mentre ens distraiem en fúmer l'oremus a pastar.
Correm a través i mai de tort.
Quan ens aturem, abocats al precipici,
Obtenim reverberacions d'ecos a la carta!
... arta! ... farta! ... afarta't! ... menú a 10!
Quan constatem la magnificència del clima tardorenc,
Endevinem que la melangia és una característica arrelada al romaní,
A les branques de romaní en serralades assolellades
I en estofats de vedella i patates vora la llar de foc.
-
ON?
brins | 21/10/2010 a les 16:34
ON?
De mica en mica perdo l'alè
dins d'aigües fredes i fosques;
els dies m'apropen a cel blau
on aus migratòries reposen.
El cos se'm despulla d'olors,
i tots els ossos se m'estoven,
cauen dels pulmons de l'aire
gotes de pluja que recorden
que ja m'ha arribat l'hivern...
Voldria aturar la davallada,
voldria nedar contracorrent,
baixo per riu que desemboca
en mar d'onades quietes...
On retrobaré l'herba?
On?
-
ON? (Aquest)
brins | 21/10/2010 a les 21:16
De mica en mica perdo l'alè
dins d'aigües fredes i fosques;
els dies m'apropen a cel blau
on aus migratòries reposen.
El cos se'm despulla d'olors,
i els llavis de gust de sal,
cauen dels pulmons de l'aire
gotes de pluja que recorden
que ja ha arribat l'hivern...
Voldria aturar la davallada,
voldria nedar contracorrent;
sortir de riu que desemboca
en un mar d'onades quietes...
On retrobaré verdor d'herba?
On?
-
Torno a venir cap a tu
Fidel | 22/10/2010 a les 13:17
Sense plegar-me a la voracitat dels déus
escampo la boira d'aquests cims celestials.
Fujo, faig camí cap a d'altres contrades,
vers illes de llum sense basarda.
Perquè se que ets a nivell de mar,
atzur salvatge arran la teva pell humida,
oloro ja el nostre calfred de goig,
talment aquelles nits de flama encesa
on regalimàvem, entrellaçats, vehements tentacles.
Sense plegar-me, emigro cap a l'altre costat del mur,
el paratge on m'esperes plena, plena de foc i aigua,
oh dolça contradicció !. Dansem plegats
entre tendres oratges sota estels nostres
que ens redrecen de tanta luxúria ecumènica o cruel solitud.
Sense plegar-me, em mudo. Torno a venir cap a tu.
Em reanimo, em confino dins la teva carn:
l'únic amagatall certament habitable.
-
Tempesta
Carme Cabús | 22/10/2010 a les 14:54
Per Barcelona retrunyen
les nostres passes,
aquell sol de l'hivern
les abraçades,
el mar i el port al fons
tu i jo a les Rambes
olorant l'aire nou
fent passejades.
I preníem cafès
a Ciutat Vella
les mans entrellaçades
l'ànima lluenta,
els poemes als llavis
rojos de festa,
sense ni sospitar
l'àrdua tempesta
que tot ho va arrasar
veloç i cruenta.
-
Ehem... Rambles n+
Carme Cabús | 22/10/2010 a les 14:56
-
Diòptries necessàries
deòmises | 22/10/2010 a les 18:44
...hagué lo cor salvatge
A. MARCH.
Per si l'estol de les orenetes es perd,
Atura els moviments del vent, l'estona
Que arreplega les imatges del desert
I les sembra en el bressol de l'ona.
Per si l'hivern ens envia la galerna,
Aixopluga'm en la teva sina de llebeig,
Il·lumina'm l'insomni amb la lluerna
Dels teus somrisos de tranquil passeig.
Glapeix en mi, salvatge cor plàcid, timbal
De les hores, ritme miop que la llunyania
No detura ni espanta, sentinella, guaita i guia.
I anul·la amb besos dolços els camps de sal
D'una tristesa que no s'apaivaga, d'un dia
Que ha esdevingut nit mentre cerco metgia.
d.
-
Sota un horitzó massa proper
vitriol | 22/10/2010 a les 20:25
I a la mar serena enfonso els rems
amb la força que em resta
i esgarrinxo el blau amb la dolçor violenta
de paraules immediates i vehements
que la veu esmorteeix abans de néixer.
Que la calma sigui calma si no bufa el vent!
Ni ahir ni demà. S'ha acabat el temps de les presses.
Alço les pales xopes, impregnades de l'essència del tot
que reposin al meu costat, als costats de la barca,
així el sol faci patent tota les salabrors
amagades sota un horitzó massa proper
al que encalço en aquesta travessia, ja molt llarga
i que esgota el rerefons dels meus ulls miops.
Si els acluco prou, cap miratge és sobrer.
I rere la nau, el solc imperceptible
d'una llàgrima.
Respon a aquesta intervenció
Nous recomanats editora
Últims comentats
- Miro l' esperança (1 comentaris)
- Diàleg fictici amb Versaleta. (2 comentaris)
- Llavor (2 comentaris)
- Reivindicació (4 comentaris)
- MIGDIADA (3 comentaris)
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Campi qui pugui (2 comentaris)
- INTERVENCIÓ ANAMÒRFICA (1 comentaris)
Nous més llegits
- MIGDIADA (911 lectures)
- POEMA HUMITÓS (415 lectures)
- Llavor (357 lectures)
- VERGONYA DE POLÍTICS (350 lectures)
- La sal atrapada en la memòria (345 lectures)
- Mentre couen les mongetes, escric (287 lectures)
- DARRERS DIES (236 lectures)
- En directe des de la plaça de Sant Sebastià (202 lectures)
- A LA DERIVA (186 lectures)
- A la platja! (177 lectures)
Nous més comentats
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Mentre couen les mongetes, escric (10 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- L’estel petit i llunyà (7 comentaris)
- d'avui i d'ahir (7 comentaris)
- A la platja! (7 comentaris)
- I és aleshores... quan tot passa (6 comentaris)
- Amb ganes de CONVERSAR (6 comentaris)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (5 comentaris)
Nous més votats
- A LA DERIVA (Agrada a 3 relataires)
- POEMA HUMITÓS (Agrada a 3 relataires)
- Amb ganes de CONVERSAR (Agrada a 2 relataires)
- I és aleshores... quan tot passa (Agrada a 2 relataires)
- El bes (Agrada a 2 relataires)
- Mentre couen les mongetes, escric (Agrada a 2 relataires)
- DARRERS DIES (Agrada a 2 relataires)
- Ara que tinc mig segle i tres lustres (Agrada a 1 relataires)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (Agrada a 1 relataires)
- Reivindicació (Agrada a 1 relataires)