Cercador
Llista categories
Detall intervenció
REPTE POÈTIC VISUAL 192 – GOS BORDANT A LA LLUNA
Intervenció de: Xantalam | 29-10-2011
Us proposem una obra nocturna, un dels quadres que actualment i fins al març podem veure en l’exposició “L’escala de l’evasió” que la Fundació Joan Miró ofereix a Barcelona.
Joan Miró, 1926. Museu d’Art de Filadèlfia.
M’agrada molt el que la Pilar Parcerisas, en parlar de l'obra, comenta: “Miró, com Orwell en Animal farm, s'escudà rere els animals per expressar una actitud rebel, i constitueix una mena d'autoretrat canviant. El gos en l'acció de bordar dispara el verb cap a un infinit còsmic, en paisatges solitaris presidits per l'escala de l'evasió”
Condicions:
Poesia o prosa poètica, una obra per autor
Termini: divendres, 4 de novembre a les 21h
No s’hi valen excuses, ni tampoc cap evasió..., participa-hi, esperem el teu magnífic poema.
Petons a dojo,
angie & xantalam
Respostes
-
Vibràtil
Carme Cabús | 01/11/2011 a les 19:24
Nua nit escapant-se, infinita,
estels aguaiten al voral del cel,
la negror s’endinsa amb giravolts d’espira,
la quietud s’escampa amb un mormol lleu.
Clar de lluna es vesa en la negror closa,
translúcida clapa de rodal celest,
al cel insondable les estrelles d’òpal,
la terra somia un matí d’argent.
Es trenca el silenci a la terra llunyana,
vers la lluna intacta s’eleva un lladruc,
corredor noctàmbul, drecera, escala,
vibràtil contacte entre terra i llum.
-
Vibràtil (AQUÍ MILLOR)
Carme Cabús | 01/11/2011 a les 19:46
Nua nit escapant-se, infinita,
els estels aguaiten al voral del cel,
la negror s’endinsa, giravolt d’espira,
la quietud s’escampa amb un mormol lleu.
Clar de lluna es vesa en la negror closa,
translúcida clapa de rodal celest,
al cel insondable les estrelles d’òpal,
la terra somia un matí d’argent.
Es trenca el silenci a la terra opaca,
vers la lluna intacta s’eleva un lladruc,
corredor noctàmbul, drecera, escala,
vibràtil contacte entre terra i llum.
-
Hidrofòbia
deòmises | 03/11/2011 a les 17:22[vaticini21112011]
negra nit i el musell al vent
esperant la tempesta olorant-la
amb les aromes del fred i de la tardor
que no espera el conjur
ni el ressò de la ràbia quan
es barreja entre les gotes d'aigua
d'un ofec d'una asfíxia d'un modus vivendi
hostil sense futur
negra nit i el lladruc s'escampa
enmig de camps de sordesa contra
l'invisible enemic
vaticini del mossec ferm
del pleniluni més buit -satèl·lit
que cerca un nou abric
d.
-
Guau
llamp! | 04/11/2011 a les 02:07
El lladruc del gos estremeix la nit furibunda de tessel•les espacials,
quan els sentits deixen pas a las conspicuïtat de la son,
que atén, sigil•losa, el decurs de les interconnexions cerebrals.
Es desentén de tot el parlotejar, absort de tanta intrusió,
estimbat sobre les seves pretensions evasives i supines.
No obstant, manté les esperances de viatjar vers la mansuetud.
I el que diguin i vagin dient són extrapolacions de la realitat subjacent,
que s’interpreta distant del món social i hominoide homogeni.
Quan arriba la nit, el gos, que no ha après mai res, esdevé savi noctàmbul.
En un obrir i tancar d’ulls el contrast entre llum i foscor és palesa.
La lluna rememora la negror carbonífera de la nit basàltica,
en un pam de terreny on la blancor i la claror no poden ser més nítides.
-
mira quin repte més centrat...
Ogigia | 04/11/2011 a les 08:23
-
Cançó de bressol per a un nen que té fam
Ogigia | 04/11/2011 a les 08:25
Aquest gos no és gos sinó un gat
amb les pestanyes verdes
i la llengua taronja.
I una meitat d'estel és aquesta lluna
amb la piga molt vermella
i llibertària.
Va a pujar aquest gat gosgat
per l'escala fràgil
a la nit
per a robar un somni del núvol
que s'ha quedat quiet i despistat
jugant a fet i amagar
darrere del seu silenci.
I quan baixi
xiuxiuejarem vine,
regala'ns el somni
per al nen trist que ha perdut
el seu dia de jugar,
la seva nena nit.
-
Conta-contes
Fidel | 04/11/2011 a les 16:19
I
El combat ha deixat un rastre d’evident lassitud.
Fum colpidor de desesperança,
retirada a cops de bombes,
senders de fang i cues de silenci.
La nit, el seu fred, banderes glaçades,
el caminar a les palpentes, el silenci
trencat pels gossos dels botxins.
Evasió o derrota ?. La pregunta.
II
I tu com pocs projectant llunyanies,
dissenyant altes escales, construint el Gran Somni
pels que no són “d’eixe” món.
“Alceu-vos, alceu-vos , graviteu plegats
per sobre dels avions feixistes !”.
Oh abraçar la lluna !, rodona i única
com un desig profund, nevada de plenitud,
refugi d’immaculada quietud.
Fuga redemptora indemne de supuracions,
fèrtil quimera, somriure d’infant de totes les nacions.
Fuga de la barbàrie d’un poder de carcassa lasciva.
El teu conte : l’antiaeri, l’ocell de construcció massiva
que xiuxiueja a cau d’orella pel dret a una memòria viva;
per viatjar com trobador de cor a cor.
En dieu derrota ?. Evasió !, a la recerca del blanc tresor !
-
Lluna estimada
magalo | 04/11/2011 a les 21:27Lluna vestida de llum
tan bonica, tan encesa,
escoltes el meus lladrucs
sense cap espant o pena.
T’afalaga el meu parlar,
parlar que et diu vida meva
si et podré mai abraçar.
Em trobo una escala llarga
que sembla que arriba al cel
i saps que les meves potes
no la poden agafar,
i somniaré que tu em tires
una corda perquè pugi
i jo que baixes l’escala
per poder estar al meu costat
-
un fallo cap al final (així millor)
magalo | 05/11/2011 a les 00:39Lluna vestida de llum
tan bonica, tan encesa,
escoltes el meus lladrucs
sense cap espant o pena.
T’afalaga el meu parlar,
parlar que et diu vida meva
si et podré mai abraçar.
Em trobo una escala llarga
que sembla que arriba al cel
i saps que les meves potes
no la poden agafar,
i somniaré que tu em tires
una corda perquè pugi
o que pots baixar l’escala
per poder estar al meu costat
--------------------------------------------------------------------------------
Respon a aquesta intervenció
Nous recomanats editora
Últims comentats
- Miro l' esperança (1 comentaris)
- Diàleg fictici amb Versaleta. (2 comentaris)
- Llavor (2 comentaris)
- Reivindicació (4 comentaris)
- MIGDIADA (3 comentaris)
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Campi qui pugui (2 comentaris)
- INTERVENCIÓ ANAMÒRFICA (1 comentaris)
Nous més llegits
- MIGDIADA (911 lectures)
- POEMA HUMITÓS (415 lectures)
- Llavor (357 lectures)
- VERGONYA DE POLÍTICS (350 lectures)
- La sal atrapada en la memòria (345 lectures)
- Mentre couen les mongetes, escric (287 lectures)
- DARRERS DIES (236 lectures)
- En directe des de la plaça de Sant Sebastià (202 lectures)
- A LA DERIVA (186 lectures)
- A la platja! (177 lectures)
Nous més comentats
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Mentre couen les mongetes, escric (10 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- L’estel petit i llunyà (7 comentaris)
- d'avui i d'ahir (7 comentaris)
- A la platja! (7 comentaris)
- I és aleshores... quan tot passa (6 comentaris)
- Amb ganes de CONVERSAR (6 comentaris)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (5 comentaris)
Nous més votats
- A LA DERIVA (Agrada a 3 relataires)
- POEMA HUMITÓS (Agrada a 3 relataires)
- Amb ganes de CONVERSAR (Agrada a 2 relataires)
- I és aleshores... quan tot passa (Agrada a 2 relataires)
- El bes (Agrada a 2 relataires)
- Mentre couen les mongetes, escric (Agrada a 2 relataires)
- DARRERS DIES (Agrada a 2 relataires)
- Ara que tinc mig segle i tres lustres (Agrada a 1 relataires)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (Agrada a 1 relataires)
- Reivindicació (Agrada a 1 relataires)