Cercador
TENIR O NO TENIR SORT
Un relat de: Eva CasellesSe n’anava caminant a la feina pensant només en què aquest seria un altre dia sense haver encertat la combinació guanyadora de la loteria 6/49. La nit anterior, com venia fent cada nit de dimecres des de feia més de quinze anys, s’havia assegut davant del televisor amb el llapis i el paper disposat a escriure els sis números que li havien de canviar la vida. Però un cop més no va poder ser, maleïts números! Es creia un home sense sort.
El recorregut de casa a l’oficina durava poc més d’un quart d’hora. Hi començà a treballar el dia que també començà a jugar a la loteria. Baixava uns quants carrers avall, travessava el parc i ja hi era. Tenia per costum, sempre que entrava al parc durant les mesos de primavera i d’estiu no deixar de mirar al terra, als marges del camí, per si hi trobava un trèvol de quatre fulles entre l’herba. Li recordava la seva infantessa, quan al poble se n’anava amb els amics a buscar-ne pels camps i feien concursos per veure qui en trobava més. Aquella recerca del trèvol el feia sentir com un nen.
Avui, quan quasi sortia del recinte del parc, li ha semblat veure al costat esquerra del camí, entre un grapat de trèvols que sobresortien barrejats amb les altres herbes, un de més gran. S’hi ha apropat, amb certa eufòria continguda, i ha mirat si era un de quatre fulles. I sí, ho era! L’ha agafat i se l’ha posat a la butxaca de la jaqueta, convençut que a partir d’aquell dia la seva sort canviaria i que de ben segur li tocaria la loteria.
Que poc es pensava que a l’oficina l’estava esperant el seu cap per explicar-li la reducció de personal que tenien previst fer i donar-li la carta d’acomiadament.
El recorregut de casa a l’oficina durava poc més d’un quart d’hora. Hi començà a treballar el dia que també començà a jugar a la loteria. Baixava uns quants carrers avall, travessava el parc i ja hi era. Tenia per costum, sempre que entrava al parc durant les mesos de primavera i d’estiu no deixar de mirar al terra, als marges del camí, per si hi trobava un trèvol de quatre fulles entre l’herba. Li recordava la seva infantessa, quan al poble se n’anava amb els amics a buscar-ne pels camps i feien concursos per veure qui en trobava més. Aquella recerca del trèvol el feia sentir com un nen.
Avui, quan quasi sortia del recinte del parc, li ha semblat veure al costat esquerra del camí, entre un grapat de trèvols que sobresortien barrejats amb les altres herbes, un de més gran. S’hi ha apropat, amb certa eufòria continguda, i ha mirat si era un de quatre fulles. I sí, ho era! L’ha agafat i se l’ha posat a la butxaca de la jaqueta, convençut que a partir d’aquell dia la seva sort canviaria i que de ben segur li tocaria la loteria.
Que poc es pensava que a l’oficina l’estava esperant el seu cap per explicar-li la reducció de personal que tenien previst fer i donar-li la carta d’acomiadament.
l´Autor
![Foto de perfil de Eva Caselles Foto de perfil de Eva Caselles](/imatges_autors/1038545.jpg?rnd=1887667620)
36 Relats
53 Comentaris
29721 Lectures
Valoració de l'autor: 9.75
Biografia:
Sóc una lectora de relats que s'ha embarcat en el difícil art d'escriure'ls.Però com que també sóc perseverant, vull pensar que poc a poc me'n sortiré.
Frueixo molt llegint, descobrint i imaginant. I m'agradaria gaudir també, escrivint, creant i inventant.
El que més m'agrada però, és donar la mà.
Últims relats de l'autor
- CARTES I SECRETS
- El seu darrer viatge.
- PERFECTAMENT INFELIÇ
- REFLEXOS QUE MATEN
- UN AUTÈNTIC AMIC
- SENSE PARAULES
- REALITAT O FICCIÓ
- UN ESTEL DE LLUM
- MISSIÓ COMPLERTA
- UNA BUIDA PLACIDESA. EN MEMÒRIA DEL MEU PARE (6)
- EMOCIONS CONTINGUDES. EN MEMÒRIA DEL MEU PARE (5)
- AL FINAL DEL TÚNEL
- ESPERAT DESENLLAÇ
- UN DESTÍ NO DESITJAT. EN MEMÒRIA DEL MEU PARE (4)
- ROBÒTICA INNOCÈNCIA