Cercador
Retrat del poeta català com un malalt crònic però immortal
Un relat de: lluisbaEntre el poeta llorejat i el poeta maleït hi ha una curiosa paradoxa que, en clau catalana, és més paradoxal encara. Al país on vivim -de grat o per força- hem arribat a tenir, per motius que no venen al cas, un certàmen literari per cada poble (i en són més de 900). A les grans ciutats, però cal afegir un mínim d'un certàmen per districte postal. La quantitat de poetes premiats, per tant, supera totes les teories que es puguin escriure respecte de la relació poeta/no-poeta d'un altre país qualsevol, posem-hi el calurós Senegal o el plàcid Luxemburg. I no obstant... on va a parar tota aquesta poesia? Qui la llegeix?-.
En canvi, Catalunya té un greu dèficit de poetes maleïts, mai premiats als concursos de pobles i viles, que -coses de la vida- acaben per ser els que realment compten.
Ara mateix acabo de llegir un text molt interessant de l'Enric Casasses on explica el periple berlinès, quan va descobrir i estudiar els poetes russos bolxevics (l'ànima de totes les avanatguardes europees, per més que els pesi als francesos). Es dedueix que Casasses voltava els carrers i els bars, llegia i escrivia i formava un cos poètic que ara, tal com jo veig, justifica la llengua en la que escriu, i la fa digna i equiparable a les llengües majoritàries.
Aposto, per tant, per un exercici de suïcidi: Deixem deserts els premis, marxem amb una maleta i uns quants euros, amb una llibreta d'espiral. Fotem-li foc als rodolins i endinsem-nos a la foscor per provar de trobar una llàntia.
Comentaris
-
Poetes, llepacols o no,[Ofensiu]T. Cargol | 06-11-2007
han de tenir traça; la tècnica -la que sigui - hi ha d'èsser i no hi ha manera d'escapar-se'n.
El problema seria modificar les maneres d'expressar i els temes a fi que et reconeguin els que manin en la cultura. -
...[Ofensiu]gypsy | 20-09-2007 | Valoració: 10
quina reflexió ens llences i la frase final d'endinsar-nos en la foscor, és una metàfora-veritat magnífica.
petons retrobats!
Sempre, aquell punt de lucidesa controla els teus mots. -
Crec que no estic del tot d'acord[Ofensiu]Alícia Gataxica | 06-07-2007
navegar entre els concursos de barri es una aventura, que res a veure amb Berlin, o la crítica bolxevic... i tant mateix, i jo de poemes no en se res... es un exercici, de voltar, conèixer, intentar, i mirar-te el mel.lic. A Senegal d'escriure potser no escriuen poc. però de poesia en fan molta, els griots i la pasen de pares a fills i l'expliquen cada nit sota d'un arbre... ells tenen un estament social dedicat esclusivament a la poesia, i tenen pocs lectors, però molts i molts oïents...
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de lluisba Foto de perfil de lluisba](/imatges_autors/400383.jpg?rnd=1718166365)
77 Relats
390 Comentaris
97249 Lectures
Valoració de l'autor: 9.25
Biografia:
El novembre del 2006 em vaig estrenar a Relats en català. No sóc gaire constant ni gaire assidu. Llegeixo, comento una mica. Miro el fòrum de tant en tant, però n'entenc ni un borrall. Intento fer contes de por (o d'inquietud, que diuen), algun poema improvisat...Pel novembre de 2008, però, junt amb d'altres companyes i companys, vam iniciar un blog on ara hi poso els meus textos. A RC hi entro i miro, i molt ocasionalment demano penjar alguna cosa.
El nostre blog (per si vols) és:
http://riellblvd.blogspot.com/
Últims relats de l'autor
- Neurona Zero, Fórmula U
- Escriure menys, quasi-comiat de RC
- Anna a Son Binidalí
- Tríptic del Che-3. Poètica de l'odi
- Tríptic del Che-2. El sonet del càncer
- Tríptic del Che-1. M'ofereixo per morir a Playa Girón
- Voleu d'una vegada
- Fotré el darrer calau davant de Déu (Sonet sonat)
- El senyor José Montilla, abans de Barak Obama
- Pijama d'esperma (el dur aprenentatge de l'amor)
- Sóc en Joan de la Casa gran (nova oda a la pàtria)
- Estimar Catalunya (i també Liechtenstein)
- Maria Magdalena duia un Kalashnikov. No perdem la fe
- Santa Maria Lèsbica, recorda't de nosaltres, els mascles de la terra
- Aparició de Jesús en un semàfor en roig