Cercador
Neu i pluja
Un relat de: rautortorSense avisar, el cel ha plorat neu.
De sotamà, malgrat tots els indicis.
A cara o creu la reben els veïns,
els uns cofois, els altres a la força.
Ninots babaus, joguines d’una estona,
desori que blanqueja les cabòries.
Camins llisquents cap al defora i fred
tan viu que enerva la virtut del sol.
Per què es tan aspra l’auca de l’hivern?
Amb tot, s’hi està tan bé prop de la llar
tot dibuixant les auques del bon temps...!
***
Odio la pluja
monòtona i persistent,
per la pau que encomana.
M’avorreix la rutina
dels dies emmandrits
perquè no passa res.
Ansiejo la inquietud
punxeguda i rebel,
l’entusiasme enardit,
l’antull, la gosadia.
Em plau la tempestat
forassenyada i plena...
Deliri dels deu anys,
promptes a entomar
la fúria de la torrentera.
De sotamà, malgrat tots els indicis.
A cara o creu la reben els veïns,
els uns cofois, els altres a la força.
Ninots babaus, joguines d’una estona,
desori que blanqueja les cabòries.
Camins llisquents cap al defora i fred
tan viu que enerva la virtut del sol.
Per què es tan aspra l’auca de l’hivern?
Amb tot, s’hi està tan bé prop de la llar
tot dibuixant les auques del bon temps...!
***
Odio la pluja
monòtona i persistent,
per la pau que encomana.
M’avorreix la rutina
dels dies emmandrits
perquè no passa res.
Ansiejo la inquietud
punxeguda i rebel,
l’entusiasme enardit,
l’antull, la gosadia.
Em plau la tempestat
forassenyada i plena...
Deliri dels deu anys,
promptes a entomar
la fúria de la torrentera.
Comentaris
-
El cel i la seva sang[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 24-09-2011 | Valoració: 10
El cel parla profund i l'escoltem. Descrivint-lo mullem el pensament i el refresquem. És cert que el temps ens afecta. Les teves magnífiques paraules així ho denoten. Permet-me que m'encanti la pluja. Una abraçada.
Aleix
-
ostres, ostres![Ofensiu]magalo | 24-09-2011
Del cel semblen haber caigut les teves paraules formant aquest poema!
Con es fa algo tan bell?
petonassos
Marta
l´Autor
229 Relats
785 Comentaris
147418 Lectures
Valoració de l'autor: 9.89
Biografia:
Raül Torrent i Torrent (Menàrguens, 1945)A més d’un sentimental impenitent, em considero un lletraferit sense remei. La docència, la història i l’arquitectura són la meva dèria i conformen bona part de les meves metes; la poesia, en canvi, és la companya de viatge, complaent i seductora, que tothora m’ajuda a descobrir qui sóc.
![](https://ep00.epimg.net/elpais/imagenes/2020/01/27/album/1580143043_859090_1580143868_album_normal.jpg)
Fotografia d'Arno Rafael Minkkinen
Últims relats de l'autor
- Agonia
- Nua
- Avui he vist el mar
- Una pietà palestina
- Escatxic de roselles
- El retorn d’una deu assecada
- Del pas del temps i la memòria
- Haikus de primavera
- ... i els canons deixaren de cridar
- És quan penso en tu
- Laocoont 2.0 [a Tel Aviv]
- L’àngel caigut
- El cromlec dels dotze menhirs
- Quan arribi l’hivern
- Sé d’un lloc, sé d’un temps