Cercador
MOLINS, MALSONS I EL QUIXOT
Un relat de: Eva CasellesEl malson estava sent recurrent en les darreres setmanes i m’amoïnava. La imatge de majestuosos molins de vent girant les seves aspes al compàs d’un fort vent, era la darrera cosa que recordava quan em despertava a mitjanit, neguitosa i amarada de suor.
Per molt que ho intentava, no aconseguia trobar una explicació prou racional a aquells somnis que m’impedien descansar. Mai havia sentit una predilecció especial pels molins, no n’havia visitat cap, ni havia llegit encara el Quixot (però ho tenia pendent, perquè sabia que era el segon llibre més editat i traduït de la història!). Em sentia confosa.
Un temps endarrere, un reconegut psiquiatra, el nom del qual no vull recordar, m’havia explicat que els nostres somnis, el què ens passa mentre dormim a la nit, és un reflex del què viurem o ja hem viscut durant el dia. Així que vaig decidir començar a interessar-me per aquestes construccions cercant informació de tota mena per mirar de treure’n l’entrellat. Vaig aprendre per exemple, que Holanda és el país que més molins de vent té i que aquests s’utilitzaven en el segle XVIII, principalment per moldre el grà per fer farina i com a sistema de rec.
Tot i els meus nous coneixements però, els malsons persistien. Vent, molins, calor, fred, aspes...combinacions estranyes d’elements i sensacions seguien sense deixar-me dormir bé i no esbrinava el perquè.
Fins que un dia, en sortir de la feina, ho vaig esclarir. Era primers d’octubre, començava a refrescar i s’havia girat un vent de mestral que feia necessària una jaqueta si no volies sentir fred caminant pel carrer. Estava creuant un pas de vianants, immersa en les meves cabòries, quan de sobte m’atropellà un camió gran com un gegant. Rodolava per terra i sentia una calor terrible al cos fruit de les cremades i les ferides. Vaig aconseguir no perdre el coneixement, però el cap em donava voltes i voltes, semblava talment un molí de vent!
Quan vaig sentir que arribava l’ambulància, em vaig prometre a mi mateixa que llegiria el Quixot si sortia de l’hospital.
Maleït malson!
Per molt que ho intentava, no aconseguia trobar una explicació prou racional a aquells somnis que m’impedien descansar. Mai havia sentit una predilecció especial pels molins, no n’havia visitat cap, ni havia llegit encara el Quixot (però ho tenia pendent, perquè sabia que era el segon llibre més editat i traduït de la història!). Em sentia confosa.
Un temps endarrere, un reconegut psiquiatra, el nom del qual no vull recordar, m’havia explicat que els nostres somnis, el què ens passa mentre dormim a la nit, és un reflex del què viurem o ja hem viscut durant el dia. Així que vaig decidir començar a interessar-me per aquestes construccions cercant informació de tota mena per mirar de treure’n l’entrellat. Vaig aprendre per exemple, que Holanda és el país que més molins de vent té i que aquests s’utilitzaven en el segle XVIII, principalment per moldre el grà per fer farina i com a sistema de rec.
Tot i els meus nous coneixements però, els malsons persistien. Vent, molins, calor, fred, aspes...combinacions estranyes d’elements i sensacions seguien sense deixar-me dormir bé i no esbrinava el perquè.
Fins que un dia, en sortir de la feina, ho vaig esclarir. Era primers d’octubre, començava a refrescar i s’havia girat un vent de mestral que feia necessària una jaqueta si no volies sentir fred caminant pel carrer. Estava creuant un pas de vianants, immersa en les meves cabòries, quan de sobte m’atropellà un camió gran com un gegant. Rodolava per terra i sentia una calor terrible al cos fruit de les cremades i les ferides. Vaig aconseguir no perdre el coneixement, però el cap em donava voltes i voltes, semblava talment un molí de vent!
Quan vaig sentir que arribava l’ambulància, em vaig prometre a mi mateixa que llegiria el Quixot si sortia de l’hospital.
Maleït malson!
l´Autor
![Foto de perfil de Eva Caselles Foto de perfil de Eva Caselles](/imatges_autors/1038545.jpg?rnd=1896614353)
36 Relats
53 Comentaris
29721 Lectures
Valoració de l'autor: 9.75
Biografia:
Sóc una lectora de relats que s'ha embarcat en el difícil art d'escriure'ls.Però com que també sóc perseverant, vull pensar que poc a poc me'n sortiré.
Frueixo molt llegint, descobrint i imaginant. I m'agradaria gaudir també, escrivint, creant i inventant.
El que més m'agrada però, és donar la mà.
Últims relats de l'autor
- CARTES I SECRETS
- El seu darrer viatge.
- PERFECTAMENT INFELIÇ
- REFLEXOS QUE MATEN
- UN AUTÈNTIC AMIC
- SENSE PARAULES
- REALITAT O FICCIÓ
- UN ESTEL DE LLUM
- MISSIÓ COMPLERTA
- UNA BUIDA PLACIDESA. EN MEMÒRIA DEL MEU PARE (6)
- EMOCIONS CONTINGUDES. EN MEMÒRIA DEL MEU PARE (5)
- AL FINAL DEL TÚNEL
- ESPERAT DESENLLAÇ
- UN DESTÍ NO DESITJAT. EN MEMÒRIA DEL MEU PARE (4)
- ROBÒTICA INNOCÈNCIA