Cercador
LA FI DEL CAGAELÀSTICS
Un relat de: Sebastià ClimentVa acabar la seva dissertació i el nombrós públic assistent, majoritàriament jove, va correspondre amb un intens i llarg aplaudiment. El conferenciant s’ho mereixia per la seva interessant i documentada exposició i els originals punts de vista que va aportar en aquella xerrada. S’obrí el col•loqui i del fons de la sala, una veu greu, clara i potent, va dir.. Penseu vos, sincerament, que aquest poble nostre, de seny i rauxa, pactista, sovint de covarda indecisió, serà capaç de mantenir-se ferm fins a l’hora de la veritat? O potser se’n desdirà al darrer moment, traint-se per una malentesa prudència? Què n’opineu??
La gent es girà encuriosida, per veure qui havia parlat. Era un home madur, corpulent i se’l notava bregat en el treball de la terra. La primera reacció del públic al sentir la pregunta va ser de sorpresa, per tot seguit donar pas a un murmuri general que s’endevinava foteta, sobretot per part de l’auditori jove. Quan el conferenciant va fer gest de respondre, s’imposà el silenci.
Us agraeixo la vostra pregunta. Crec fermament en tot el que he dit a la conferència i n’estic convençut. Us ho puc assegurar. I voldria creure que la convicció del poble també és ferma. Dedueixo de les vostres paraules que teniu seriosos dubtes sobre la fiabilitat d’aquestes declaracions identitàries dels prohoms d’aquest país i us malfieu dels joves idealistes, precisament per ser idealistes, i desconfieu de l’afecció dels nouvinguts, que són molts, i no us mereixen prou confiança determinats sectors empresarials, econòmics, funcionariats, polítics, judicials i religiosos del nostre país quan, arribada l’hora de la veritat, calgui que tothom es tregui la careta, mostrant-se tal com és. I temeu que tot plegat sigui un foc d’encenalls o un “soufflé” com diuen alguns.
Dissortadament comparteixo el vostre recel i escepticisme. No estic gens segur que la reacció del poble sigui coherent amb l’eufòria expressada en situacions d’alta càrrega emocional com els que hem viscut darrerament.
Perquè aquest poble, el nostre poble, tot i tenir moltes virtuts en molts aspectes, també és un poble ple de cagadubtes, caragirats i cagacalces que, al darrer moment, poden portar l’aspiració del nostre poble a fer la fi del cagaelàstics.
Comentaris
-
Clar i català[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 24-03-2013 | Valoració: 10
Sebastià, et felicito per la claredat i el bon escriure d'aquest gran relat. Claredat, perquè simplement amb la intervenció de l'home del fons has descrit meravellosament el què ens passa. També hi ha gent que pensa com el conferenciant, més racional. I el bon escriure ho dic per la forma literaria. És d'una gran linealitat. Les teves paraules entren com la baixada per un tubogan (o com es digui). Transmets el missatge amb claredat. Vaja, que m'ha agradat molt i molt. Sebastià, endavant! Catalunya, endavant sempre! Una abraçada.
Aleix
l´Autor
![Foto de perfil de Sebastià Climent Foto de perfil de Sebastià Climent](/imatges_autors/932021.jpg?rnd=288716609)
173 Relats
313 Comentaris
143881 Lectures
Valoració de l'autor: 9.82
Biografia:
Nascut a Castellbell i el Vilar, comarca del Bages, però fa anys que resideixo a Lleida.sebastiacliment@gmail.com
Últims relats de l'autor
- EFLUVIS DE L'ESPERIT NADALENC
- LA PICADA DEL MOSQUIT
- FOC
- MEDALLES
- LA VALL TANCADA
- O BLANC O NEGRE, NO GRIS
- UNA NIT DESASSOSSEGADA
- LA BOLA DE VIDRE
- EL SEU PRIMER PESSEBRE
- LA BLAU I EL PETIT CAVALL BLANC
- SALES D'ESPERA
- L'EXCUSA PERFECTA
- SOMNIS A MIDA
- NO EM RECORDA PEL MEU NOM
- QUE HYPNO ET POSSEEIXI FINS DEMÀ