Cercador
La banyista i el tauró tranquil
Un relat de: rautortorEns miràrem fit a fit. Jo, estranyat;
ella, atemorida, gairebé corglaçada,
morta de por. Se li notava al rostre
i en la forma d’agitar-se, fora de si.
En un dels seus bracejos, m’acaricià
la pell, aspra i metàl•lica de tan freda.
Ella, en canvi, menuda i fràgil,
transmetia calidesa i suavitat.
El meu cos immens s’estremí de goig.
Sóc predador per naturalesa i necessitat,
no per dolenteria ni per voracitat.
Malgrat tot, el món que m’envolta
em tem i m’esquiva esfereït.
Per això, no estic acostumat a la tendresa.
Avui m’he allunyat molt de la frescor
solitària del meu abís i, sense adonar-me’n,
he fet cap a aquesta platja deliciosa,
ataquinada de gent que es belluga,
que crida exaltada, i braceja i s’agita
sense parar, tan excitant, tan sorollosa... ai!
No et moguis tant, princesa, que perdo l’esma
i desvetlles instints que no voldria pas...
Però, no tinguis por, criatura, només sóc un tauró.
I, ara mateix, no tinc gana. Juguem?
Comentaris
-
Fantàstic poema[Ofensiu]Josep Ventura | 15-10-2012 | Valoració: 10
Veig la gent sortint corrents de l’aigua, esglaiats, però també veig
que les pells fredes necessiten tendreses.
Salutacions
Josep
-
Predador per naturalesa[Ofensiu]aurora marco arbonés | 20-09-2012
Bonica imatge la del tauró fascinat per la calidesa d'una noia i la de la noia esfereïda pel tacte fred de l'esqual.. Ball irregular, difícil entesa entre ambdós. Tanmateix la idea em sembla molt tendra i el desig de connectar dos mons diferents, resulta original.
De totes maneres, benvolgut amic, no voldria estar en el lloc de la banyista, ja, ja,ja. -
Un registre insòlit.[Ofensiu]Carles Ferran | 20-09-2012
Aquest poema ens mostra un registre insòlit que palesa la versatilitat d’un poeta global i polièdric. No era gens fàcil el repte, i te’n has sortit prou bé, subratllant una tendresa gairebé impossible de concebre. Em trec la barretina.
l´Autor
229 Relats
785 Comentaris
147409 Lectures
Valoració de l'autor: 9.89
Biografia:
Raül Torrent i Torrent (Menàrguens, 1945)A més d’un sentimental impenitent, em considero un lletraferit sense remei. La docència, la història i l’arquitectura són la meva dèria i conformen bona part de les meves metes; la poesia, en canvi, és la companya de viatge, complaent i seductora, que tothora m’ajuda a descobrir qui sóc.
![](https://ep00.epimg.net/elpais/imagenes/2020/01/27/album/1580143043_859090_1580143868_album_normal.jpg)
Fotografia d'Arno Rafael Minkkinen
Últims relats de l'autor
- Agonia
- Nua
- Avui he vist el mar
- Una pietà palestina
- Escatxic de roselles
- El retorn d’una deu assecada
- Del pas del temps i la memòria
- Haikus de primavera
- ... i els canons deixaren de cridar
- És quan penso en tu
- Laocoont 2.0 [a Tel Aviv]
- L’àngel caigut
- El cromlec dels dotze menhirs
- Quan arribi l’hivern
- Sé d’un lloc, sé d’un temps