Cercador
Jo, el vampir (introducció)
Un relat de: Shu HuaJo, el vampir (introducció)
Aquest relat consta de tres èpoques. A l'original, les he maracades amb lletra diferent. Aqui les indicaré al principi. Era actual, medieval i matriarcal. La introducció s'esdevé a l'era actual.
No hi ha res que s'assembli tant a la mort com la vida. Aquí, al parc, rodejat de nens jugant i d'avis que els acompanyen, observo que pocs pares tenen temps d'anar al parc i penso que només ens sentim a prop de la vida quan som massa petits per a ser responsables i quan som massa grans per permetre que les responsabilitats ens en separin. Tant a tocar de la joia i de l'ardent entusiasme, entre crits de jocs de canalla i converses de gent gran, jo, a part, entenc quant a prop estem sempre de la mort.
No hi ha res que s'aparti tant de la vida i de la mort com el dormir. El són t'aparta de sentir i et fa tenir somnis que s'assemblen a la vida i que s'assemblen a la mort. Per això és que he romangut tants d'anys adormit. Tants d'anys... és més: tantes de dècades; tants, de segles.
Ara m'he despertat, qui sap si atret per l'era moderna o per aquests sons que ara retornen i que la gent, en la presumpció del desconeixement i de l'egoisme, anomena "música moderna". Quants d'anys que fa, quan jo era mortal i sentia aquesta música! Al voltant, aleshores, dels arbres en la foscor. Al voltant, ara, dels edificis en la mateixa foscor.
Sentint la música al fons del cervell, he tornat a passejar per allà on hi havia aquells arbres, territori sagrat que totes les generacions futures d'aquella han venerat, cantant i dansant, sempre, al voltant d'un altar. Altar que s'esdevenia més i més gran, fins arribar a l'imponència de l'edifici que encara es conserva en l'actualitat i que les generacions vivents anomenen: "llegat".
Sempre, des que Ella em féu, vaig anar cercant allò que suposava mon mancança més extrema: la companyia. Va ser en els temps que es féu aquella catedral envoltada de totes les cases i palaus que han acabat dibuixant el modern "llegat" que hom denomina: "Barri Gòtic", que vaig comprendre una altra realitat: sempre arriba el moment què la companyia triada no abasta per omplir la buidor de la teva solitud.
En aquells temps els homes vestien calçons i capes i barrets emplomats i les dames duien una faldilla sobra l'altra i llargs abrics i bruses escotades. Tant se valia rics o pobres, tots es plaïen a vestir-se amb moltes peces de roba gruixuda i de fina, que no sols els tapaven del fred i de la calor, sinó també de les mirades plaenteres sobre llurs cossos.
Vaig trobar-la, no sabria dir quina era la seva categoria social, perquè ja els rampells del dormir havien entrat en mi i no reconeixia moltes de les coses mundanals. Se li assemblava, a Ella, i em va plaure de mirar-la i ella es va plaure en respondre'm. Llavors m'acostà als llavis la mateixa beguda que ara veig que beu ella -una altra ella- en el temps d'ara: xarop de maduixes, en deien a les hores; granissat, en diuen ara. No importa pas res, era el seu color a sang, que els enrojolia els llavis en cara més, el que m'embriagava.
Però tant se val de romanços i de no voler començar mon història, des que em feren fins que em despertí.
Sóc jo un vampir i és Conrad el meu nom.
Comentaris
-
coment (introducció)[Ofensiu]neret | 20-04-2005
hola glòria
començo els comentaris de la setmana del coment, i començo per aquesta història, que així d'entrada té bona pinta. Les reminiscències a els vampirs de l'anne rice són força evidents, m'agrada que hagis traslladat a barcelona la història i que el llenguatge del protagonista tingui aquest regust arcaic. A veure com continua... -
Confusió[Ofensiu]pseudo | 17-02-2005
Doncs això en aquesta primera part d'aquest relat, m'he quedat un xic confòs...
Expliques moltes coses d'una manera força lliure, i costa assimilar tot el que dius.
És una cosa que fa molta gent quan parla, el teu vampir poder n'és una d'elles. També parles de música moderna, referinte a la música actual... per a referirse a aquesta música crec que és més acurat (que cregui no significa pas que ho sigui :P) parlar de música contemporània ja que parlar de música moderna, a mi em fa pensar en la música de la edat moderna...
Però també és una cosa que molta gent diu quan parla, per tant no s'ha de considerar un error (en cas de que jo tingui raó :P). Sembla que el teu vampir no ho sap com s'anomena la época actual.. doncs si ha estat dormint fins ara no és un error... ( Aquí entra el risc d'usar un narrador en primera persona, tant diferent a nosaltres.... )
Quan parles de categoria social, també em fa un mal d'ulls... m'agradaria més estament o classe social. Però torno al mateix.. segurament parlar de categoria atorga més fredor al teu personatge, i poder és l'efecte que vols aconseguir.
També hi ha la parula mundanal que no m'acava de fer el pes... destaca massa.
Llavors sobre el vocabulari que utilitza el personatge... Deixa anar algunes paraules que penses, aquest vampir és un paio cult, però a estones baixa el nivell del seu vocabulari...
Aniré llegint les altres parts i segurament capçaré més tot el que ens volies dir en aquest primer fragment.
Espero que no et molèstin aquests comentaris que t'he fet... Amb els textos m'agrada ser mòlt perfeccionista (l'altra cosa és que els acabi deixant ben polits...), i pels meus cap problema, però pels dels demés pot arribar a emprenyar... -
Jo també[Ofensiu]Linkinpark | 09-11-2004
m'esperaré fins a l'última entrega. M'ha agradat força, però la valoració podria pujar. Espero que les altres entregues també siguin tan interessants.
-
Hola![Ofensiu]Gorwilya | 03-11-2004
T'he descobert gràcies en Vicenç que em va deixar un comentari on em deia que el meu conte era similar als teus, i després vaig veure el teu comentari... He de dir que m'he sorprés molt de que t'agradés, però m'ha fet molta il·lusió. Em pensava que aquell relat no valia la pena, abans de publicar-lo el vaig rellegir moltes vegades i no m'acabava de fer el pes, però ara m'alegro d'haver-lo publicat! He vist que no està tan malament com em pensava...
Ah, t'he de dir que no és real i tampoc es tracta de cap adopció, només vaig deixar volar la imaginació i això és el que en va sortir...
Ja que sóc aquí comento aquest relat per entregues, de moment es veu força interesant i m'agrada. A veure que tal la continuació! ara l'aniré a llegir. Per cert, m'encanten els teus relats per a infants, són molt bonics!
Petons i una abraçada!
Gorwilya -
Ja estem amb[Ofensiu]Vicenç Ambrós i Besa | 31-10-2004
una edat una mica més elevadeta, no? Deu, dotze, catorze anys?
Has començat amb molt bon peu aquesta història per entregues. Pot ser un conte molt interessant. La presentació del vampir Conrad, almenys, ho ha estat força.
La valoració en aquests casos de relats per entregues me la reservo per al final.
Ah, per cert, ara que hi penso, he llegit l'últim relat de Gorwilya i he pensat en tu, perquè fins ara només et sabia a tu com a autora de gènere infantil. Suposo que encara tinc moltes coses a descobrir a RC
Una abraçada ben gran del teu company de taula i MIL GRÀCIES pels teus comentaris a Un Cap d'Any mogudet que em refloten un relat una mica... apagadet. Gràcies a tu i als altres lectors/res i comentaristes, la cosa s'ha animat molt.
Fins ben aviat,
Vicenç
l´Autor
43 Relats
404 Comentaris
105806 Lectures
Valoració de l'autor: 9.29
Biografia:
Em dic Glòria i Shuhua és el meu nom xinès. Vaig estudiar xinès a Xina, Xi'an, dos anys i mig, amb el meu home. "Shu" significa: tranquil, parsimoniós. "Hua", glòria i també Xina.Escric des dels 27 anys i cada cop s'ha tornat una eina més precisa i important per a mi. Tinc un munt de relats curts i poemes i un parell de novel.les. .. al calaix. Esperant tornar a tenir temps i ganes d'escriure, de tant en tant em passejo per aquesta web.
Vull afagir que estic molt contenta i orgullosa que la meva filla hagi engrandit aquesta web amb els seus relats.
Es diu Lluna d'Argent.
I m'encanta saber que li agrada escriure, que ho fa prou bé i que és com és.
Ja saps que t'estimo.
Últims relats de l'autor
- DIBUIX DE PARAULES
- al cementiri
- Records de llet
- Si jo fos piratessa
- Diagonal 629 - La dona del cotxe
- El cas de la nena vegetariana que es va menjar una educadora i es va ficar una grua per barret.
- marea
- Una petita història d'amor
- Episodi puntual en les vides de Perot lo Lladre i Vicentot lo Poeta (regal pel Vicenç Ambrós)
- La psicologia de les mones. X
- Fum Fum Fum
- Sobre el misteri i el desig
- La carabassa
- Sobre el poema i el desig
- Un Nadal sense tu (A poc a poc)