Cercador
Indi
Un relat de: Alícia GataxicaSon els nens de les vuit llunes Gardines, doncs la lluna Gardina retornarà del seu viatge una vegada cada tres-cents ho havia fet el sol. La lluna Herbana retorna cada nit a la posta del sol, i ningú entén perquè la lluna Gardina triga tant a retornar. I malgrat això la utilitzen per a amidar el temps del naixement, el major esdeveniment entre els Indi després de la gran recerca.
Els pares els tatuaran els símbols als nens de vuit llunes d’edat per marcar la casta, la tribu i la família de cada nen Indi i el lliguen al seu dofí de naixement. Els signes seran dibuixats de forma vertical al tors de l’animal i a l'esquena i braç esquerre del nen, perquè el sol pugui distingir-los en el seu viatge.
***
La recerca és molt important, Us pregunteu perquè? Doncs perquè les illes flotants dins l’univers són molt, molt petites i mai podran alimentar a adults i nens, que al seu torn es convertiran en adults que tindran més nens. Per això quan tenen vuit llunes els nens han de partir a rastrejar la seva pròpia illa flotant dins l’enorme univers.
Els dofins indi ajuden als nens indi des de temps immemorials. Sense ells el viatge seria impossible. Les illes flotants corren sobre l’univers a velocitat vertiginosa. Els dofins coneixen els corrents i els vents i durant mil·lennis han visitat les illes flotants, i només ells, i tal vegada les serps marines i els taurons, corren prou com per a poder arribar a les illes flotants.
En l'antiguitat, quan els primers Indi es van veure obligats a marxar de la seva illa, un dofí anomenat Firiuk es va oferir per a dur-los a altres illes flotants a canvi d'una recompensa: els pescadors Indi donarien a cada dofí indi la primera captura de l'alba. I així fou i des de llavors els dofins indi han dut als nens indi, ràpids com la llum. Els nens han de partir amb vuit llunes, sinó els dofins no podrien arrossegar el seu pes durant les llargues jornades que trigaran a trobar la seva illa per l’immens univers.
***
Cada nen partirà a l'alba de la seva vuitena lluna Gardiana en el dofí escollit. Els dofins duran als nens agafats a la seva aleta dorsal durant la llarga ruta, nit i dia. Veuran les estrelles, els sols i les llunes en el seu trajecte i coneixeran l'univers amb els seus profunds ulls color indi i ho retrataran en la seva ment doncs després de la gran recerca mai tornaran a ell. Us imagineu quanta bellesa en uns pocs centelleigs?
Hauran d'escapar de grans perills, doncs encara que els dofins poden afrontar qualsevol perill en l'univers, quan acompleixen la gran recerca els nens suposen una gran càrrega. Per defensar a les seves criatures, són capaces fins i tot d'enfrontar-se als temibles taurons drac, però els nens indi son massa valuosos per a arriscar-se en la lluita, així que quan distingeixin el temut gris dels esquals a la llunyania, imprimiran major velocitat a les seves aletes per a evitar-los
De vegades els nois, després d’una tempesta estel·lar, massa excitats, no poden dormir, i llavors observen les estrelles fugaces, que els dofins persegueixen a través del cel estelat, perquè els petits puguin pensar els seus desigs. Desig d'amor, confiança i enyorança.
I finalment a l'alba d’algun sol desconegut, els dofins descobriran per fi una illa flotant solitària. I acostaran als nois lentament a la seva destinació, i deixaran enrere l'univers per a entrar en les suaus i argentoses atmosferes de les illes flotants, i allí els nens deixaran els seus dofins. I llavors aixecaran la mirada i ho veuran. Veuran els grans camps d’espígol que cobreixen les illes flotants i la bellesa de les quals, color indi, prendrà en els seus ulls i farà que els nois no tornin a mirar mai més enllà de les estrelles, cap a l'univers, excepte per a preparar als seus fills per a la gran recerca.
Perquè els Indi no es diuen així pel color dels seus ulls, el to de la seva pell o pel color dels seus dofins, sinó perquè un dia es van enamorar de la dolça aroma dels camps de espígol color indi.
Comentaris
-
Enhorabona![Ofensiu]Agrupació.Relataires | 06-06-2012
Enhorabona!
Aquest conte, presentat al “Concurs ARC de Contes Infantils 2012. Les estrelles”, ha estat seleccionat per formar part del recull que l'Associació de Relataires en Català publicarà (edició prevista per a finals d’aquest any).
En breu ens posarem en contacte amb tu via correu electrònic.
Gràcies per la teva col•laboració,
Junta de l'ARC (Comissió Concursos)
-
M'entristeix la sol·litut dels nens Indi[Ofensiu]Carles Ferran | 19-04-2012
Un conte original, màgic, mol dolç en la forma però em deixa un cert regust amarg la peripècia d’uns infants que no creixeran amb els seu pares ni avis, condemnats a una vida solitària al costat d’un dofí, en una illa flotant també solitària en la que com a mínim hauria d’haver un infant de l’altre sexe, a menys que es reprodueixin de manera diferent a la nostra.
Ja sé que poden haver altres formes de vida que no estiguin subjectes al nostre patró, però vist des d’aquest m’entristeixo.
Bé, és la meva reflexió. Però he gaudit molt de la lectura.
Una abraçada.
l´Autor
![Foto de perfil de Alícia Gataxica Foto de perfil de Alícia Gataxica](/imatges_autors/18724.jpg?rnd=88064019)
45 Relats
322 Comentaris
84855 Lectures
Valoració de l'autor: 9.43
Biografia:
"El qual està segur de conèixer la fi de les coses quan tan sols han començat a realitzar-les és o un savi o un boig; no importa quina de les dues coses sigui, la veritat és que serà un home desgraciat, ja que ha posat un ganivet en el cor de l'enigma"![R en Cadena]( http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg )
"Unaquimera em va encadenar i jo he passat la cadena a la senyora Gali i la senyora Aisha "
(fes clic a la imatge i descobreix què és "R en Cadena")
Últims relats de l'autor
- Laberint
- [Gola] Golafre
- [Luxúria] Competència
- Indi
- Superstició
- No és or tot el que llueix [setiments: Alegria,]
- Trenta de setembre
- A la forca [Secrets de Safareig juny]
- La Cocollona
- Confessió d’un secret
- Delit de ser estimada Secret d'eterna juventut
- BCN T'estimo: Damnatges
- El manuscrit
- El fantasma de la xenofòbia
- Ordenances