Cercador
El somriure dels déus
Un relat de: manelÉs ridícul, patètic, però des del primer dia que vaig arribar a Atenes em sento com un adolescent de quinze anys. I tot per la teva culpa.
La plaça Monastiraki era plena a vessar, una saragata de turistes i gent autòctona, un batibull d'idiomes, sandàlies de tots colors i moltes ulleres de sol i barrets.
Vaig enfilar per un dels carrerons que pugen cap a l'Acròpolis. Era una botiga més, atapeïda d'imants, pòsters, clauers, sabons i postals, però dins s'hi movia el millor regal de tots: Els cabells, recollits en una cua intensa i rebel, t'empresonaven la negror dels ulls, i sota el nas petit i enjogassat hi descansava el somriure que aquests darrers dies amb prou feines m'ha deixat dormir. Una vergonya gairebé infantil va venir a trobar-me, i vaig haver de seguir carrer amunt abans que el pànic no em fes sotsobrar com el més innocent dels vaixells davant la immensa bellesa del mar.
He tornat cada dia, amb la pobre i miserable excusa de contemplar-te breument en la distància i sucumbir novament als teus encants. Però la insistència no ha fet més que augmentar aquest desig grotesc i avui m'he aixecat ben decidit a dir-te alguna cosa, qualsevol cosa.
A mitja tarda m'he plantat davant la botiga. Fullejaves amb indiferència una revista, aixecant de tant el tant el cap per controlar la possible clientela. Però quan has notat que m'apropava m'has clavat la mirada per oferir-me sense pietat tota la llum del teu somriure (déu meu senyor!). Ja era davant teu quan he gosat obrir la boca:
-Els déus de l'olimp envejarien la teva bellesa- encara no sé com punyetes he pogut proferir una ridiculesa d'aquesta magnitud. Quina vergonya!
Però m'has mirat divertida, sense entendre res (per sort el català no està gaire estès per Atenes), i tot rient has deixat anar amb una senzillesa encantadora i un anglès gairebé perfecte: -Do you want some present from Greece?
Jo també he rigut, i he notat un gran alleujament mentre et contestava amb el meu dialecte empordanès: -No cal, ja m'emporto el millor de tots.
Comentaris
-
ginebre | 25-09-2007
El títol m'ha cridat l'atenció. Quina agradable historieta que es desenvolupa amb molt d'humor. Un humor irònic però "tenre" :
"Però m'has mirat divertida, sense entendre res (per sort el català no està gaire estès per Atenes),..."
per sort, dius!!!
un humor molt empordanès, manel.
Aquest humor diria que és una de les qualitats més especials del teu estil.
En el "sé que encara m'escoltes",està repartit en una dosi adequada (doncs la mateixa idea d'algú tan sofert i alhora innocent que aguanta el tipus fins a la mort d'ella, ratlla la broma tendre que porta al límit un personatge perfectament creïble).
Igualment, hi veig un delicat humor en la "missa matinal", en el joc entre els significats implícits de tot "acte religiós", m'agrada allò "sagrat" que està en el fets quotidians i subtils, petits, que semblen insignificants però que tu "puges a l'altar" descretament amb les lletres.
Ja veus, un comentari 3 en 1. (Des de l'estiu que poc que m'en surto amb la feina endarrerida!)
petonets
sabina -
Bonic de debò[Ofensiu]Nubada | 19-09-2007
Com diu en Copèrnic, no sembla un repte.
El teu repte de la mala llet em va agradar molt. Després t'adones que el to de la discussió i la mala llet són els que gastem sovint amb qui coneixem a fons de fa temps. -
Un relat encisador...[Ofensiu]copernic | 19-09-2007
sobre un fet puntual, una anècdota. Pràcticament si no saps que pertany a un repte no ten'adones. La lectura flueix lliurement, perquè volem saber més d'ella, d'aquells cabells i aquell nas enjogassat (bona construcció). Els tòpics encara que sonin com tu dius carrinclons, cursis i tot el que vulguis solen ésser els més efectius. El somriure de la noia és el millor regal que s'emporta el protagonista.
Salutacions, company empordanès!!
-
He de reconèixer...[Ofensiu]Maria Sanz Llaudet | 17-09-2007 | Valoració: 10
que m'ha engrescat el títol, però t'he de dir que el contingut no m'ha decebut gens, al contrari, he gaudit del relat empassant-me'l línia a línia amb desig de llegir molt més. L'he trobat amè, àgil i amb un final que m'ha fet somriure.
Una abraçada -
...[Ofensiu]Orawa | 14-09-2007 | Valoració: 10
No tinc paraules. Tan sols dir-te que m'ha agradat molt i que espero que escriguis molts més relats com aquest. Et continuaré llegint.
Salut. -
,,,[Ofensiu]F. Arnau | 12-09-2007 | Valoració: 10
Amic Manel!
M'ha agradat el teu relat, que parla dels mites que tothom tenim. Per mi també és una icona la Grècia dels antics (sobretot la d'Homer), però també estic amb tu: On es pose una bellesa de carn i ossos, que se'n vagen a fer la mà (que diem els valencians) tots els déus...
Una forta abraçada!
... I molta salut!
FRANCESC
PS Moltes gràcies per llegir-me i comentar-me!!! -
preciós!![Ofensiu]teresa serramià i samsó | 09-09-2007 | Valoració: 10
pèrdona, no t'he comentat abans perquè no sé què passa que no m'arriben els avisos dels comentaris i els he de cercar pel meu compte.
escrius molt bé. Deus ser una persona bondadosa, generosa, sensible i càlida. Ho dic pel teu relat tan transparent, net i lluminós com un capvespre de primavera...Preciós, manel. per a MOLTS anys.
Gràcies pel teu comentari a "les mones". És un poc rar però veig amb alegria, que tu l'has captat. M'has fet aquest REGAL, Gràcies manel, i una dolça abraçada! -
Gratificant[Ofensiu]Anagnost | 06-09-2007 | Valoració: 10
M'he empassat aquest relat d'una glopada, com aigua fresca quan hom es mor de set. No és que vagi escàs de lectures, però aquestes línies m'han resultat una de les lectures més gratificants de tot l'estiu. Res de nou, cap descobriment literari, simplement un bell relat construït amb ofici de bon escriptor. I això és molt.
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de manel Foto de perfil de manel](/imatges_autors/313594.jpg?rnd=743996143)
97 Relats
432 Comentaris
105375 Lectures
Valoració de l'autor: 9.85
Biografia:
Potser ja ha arribat el moment de canviar la meva biografia.El problema és que encara vaig néixer al 66 i encara visc i treballo a Girona.
Per tant, des d'aquí us convoco a una pròxima revisió dels fets.
"Plaers:
El primer esguard per la finestra al matí
El vell llibre retrobat
Rostres plens d'entusiasme
Neu, el canvi de les estacions
El diari
El gos
La dialèctica
Dutxar-se, nedar
Música antiga
Sabates còmodes
Comprendre
Música nova
Escriure, plantar
Viatjar
Cantar
Ser amable."
Bertolt Brecht
Últims relats de l'autor
- Una jubilació ben merescuda
- La primera cita
- Pràcticament res.
- L'herència de l'oncle.
- Allò que el mar no s'endugué
- Joiosa tradició
- La rebel·lió definitiva
- Una nova generació
- Acte de presència
- Contracorrent
- El preu d'una nit d'amor etílic.
- El final d'un llarg silenci
- Retorn a la feina
- la fam dels déus
- el bitllet