Cercador
Llista categories
Detall intervenció
MELOREPTE15
Intervenció de: Jimbielard | 26-05-2008
Estimats Meloreptaires,
Us presento un melo sobre una cançó que m´encanta tant per la música com pel missatge, a part de la implicació per la nostra llengua. De fet és un petit homenatge al grup doncs aquest any és el seu quinzè aniversari. Es per això que, com ja he dit en un post anterior, els he demanat col.laboració per aconseguir que aquest melo tingui premi. El no ja el tenim!!
A tu, què t´inspira?
www.gossos.cat
Artista: GOSSOS
Títol: CORREN
Gènere: Prosa o vers, indistintament
Termini: des d'ara fins divendres a les 22h
Votacions: 24h des de penjar el post corresponent
Salut i música!!!!!!
Joan.
Respostes
-
Caiguda
deòmises | 26/05/2008 a les 23:55
Cau.
Enmig del foc
I abraça la brasa encesa
I abrasa la solitud d'un sol
Que ja no sap cremar en un cel
Fet de tenebres i cendra,
Cansat d'il·luminar
La mesquinesa
De l'home.
En pau.
Pren
Allò que no
T'ompli i només serveixi
Per aparentar que tens companyia
I corca el cansat record de la darrera paraula
Dita i la conxorxa del silenci
S'atura al teu davant
I et parla, caprici
De qui amb res
Corprèn.
Prou.
Crides al vent
Amb forces que saps
Que s'esgotaran abans del començ
I et venç la derrota del desfici pel no-res
I et persegueix la perpetuïtat
De saber que les passes
Caminades s'obliden
En la pols del camí
De nou.
Blaus.
Mar i cel que t'envolten
Et devoraran en l'anonimat,
En la grandesa de la infinitud
I t'adonaràs que segueixes sent ínfim
Malgrat l'esforç per mantenir-te
Dret en constant equilibri
Fràgil, i qualsevol
Cop l'altera
I caus.
-
Paraules d'aigua
Xantalam | 28/05/2008 a les 20:28
Plou fa estona
amb la cadència rítmica
monòtona
d'oferiment letàrgic
Des de la finestra
observo les gotes d'aigua
que llisquen i corren
per la superfície translúcida
Gotes que ballen
zigzagades vives
signes canviants
com si algú gargotegés
un jeroglífic acuós
En un instant de lucidesa
atanso els llavis
l'alè càlid dibuixa un cèrcol
i es revela
com tinta invisible en un pergamí
el que esdevindrà.
Davant dels meus ulls
que ploren.
-
És tard?
Rita O'Neal | 28/05/2008 a les 22:06
Allò que mai et vaig dir, el que et vaig plorar,
sentiments empassats en absolut desordre,
amb el temps són la guia de les meves obres:
et faria res poder-los catalogar?
Pressa per retrobar allò que va passar,
tot allò que enyoro i que tinc por de perdre.
Por d'ensopegar un altre cop amb les cendres
d'aquest amor que entre els dos vam socarrimar.
Corro carrer avall cercant-te sense parar
entre semàfors i senyals, seguint dreceres.
Les imatges em venen al cap, no m'esperes.
Et trobo, estic torbada, no has canviat.
És tard per reviure junts tot el que ens vam perdre?
-
És tard? (AMB UN PETIT RETOC)
Rita O'Neal | 29/05/2008 a les 19:23
Allò que mai et vaig dir, el que et vaig plorar,
sentiments empassats en absolut desordre,
amb el temps són la guia de les meves obres:
et faria res poder-los catalogar?
Pressa per retrobar allò que va passar,
tot allò que enyoro i que tinc por de perdre.
Por d'ensopegar un altre cop amb les cendres
d'aquest amor que entre els dos vam socarrimar.
Corro carrer avall cercant-te sense parar
entre semàfors i senyals, seguint dreceres.
Les imatges em venen al cap, no m'esperes.
Et trobo, estic torbada, no has canviat.
És tard per inventar junts tot el que ens vam perdre?
-
DON'T ASK
desideri | 29/05/2008 a les 11:26
Fuig. No preguntis.
Cremen les respostes
quan les paraules són amargor.
Plou i s'inunda
el cervell per complet
que s'esforça per sobreviure.
On cercaràs
allò que et manca
si els camins es tanquen en deixar-los?
Enlloc, quan la set etviu en la gola.
Fuig, ànima en pena,
cendra del dubte.
-
DON'T ASK
desideri | 29/05/2008 a les 11:26
Fuig. No preguntis.
Cremen les respostes
quan les paraules són amargor.
Plou i s'inunda
el cervell per complet
que s'esforça per sobreviure.
On cercaràs
allò que et manca
si els camins es tanquen en deixar-los?
Enlloc, quan la set et viu en la gola.
Fuig, ànima en pena,
cendra del dubte.
-
La segona és la bona (no+)
desideri | 29/05/2008 a les 11:29
-
De tots amors
Carme Cabús | 29/05/2008 a les 18:04
Nit que es desvetlla sense tu,
parany de la solitud,
tot ombra.
Parla de tu el meu ofec,
em moc enmig l'aire opac
que t'invoca.
M'esclafa la lluna al fred carrer,
i la teva finestra és tancada.
Com un ull, ens va mirar,
caminant abraçats
amb els somriures com frondes.
Camí de la llibertat,
trencant lligams i comportes
van ser els teus petons carnals.
Però no vaig poder dir-t'ho
i així, sense creure en mi,
et vaig deixar acomiadar.
Pena que m'enduc endins
i on basteixo amagatalls
per fer culte dels sabors
de tots amors que has deixat.
-
De tots amors (més treballat. Aquest és el bo)
Carme Cabús | 30/05/2008 a les 13:43
Nit que es desvetlla sens tu,
parany de la solitud,
tot ombra.
Parla de tu el meu ofec,
em moc enmig l'aire opac,
t'invoca.
M'esclafa la lluna al fred,
la teva finestra és closa,
ja orba.
Com un ull ens va mirar
somrient-nos abraçats,
fent fronda.
Camí de la llibertat
van ser els teus petons carnals,
salobres.
Mai no t'ho vaig saber dir
i avui no et resten per mi
penyores.
Pena que m'enduc endins,
on basteixo amagatallls
d'aromes
i faig culte dels sabors
que has deixat de tots amors,
aurores.
-
u0! (no melo presentat)
kispar fidu | 29/05/2008 a les 23:40
Coooorren!
He de dir, que des del primer cop que vaig sentir-la per la ràdio em va agradar el seu ritme! i no en sabia el grup!
Gossos! Realment, fins no fa gaire, bastant desconeguts per mi, i tenen cançons molt bones.
només era per felicitar-te per la tria! escoltant-ne ben bé la lletra, m'adono que encara és millor.
ara, aquí baix, posaré el repte. ;)
nanit,
kispar
-
Volen
kispar fidu | 29/05/2008 a les 23:41
Entre els carrers, com somnis que fugen,
amunt, ben alt, alçant-se mentre imploren
els crits dels menys atordits
i els qui no s'ensorren.
Corren, ells corren.
Volen, sempre amunt.
Pluges sota les pestanyes,
llums d'incandescències trobades
que s'enyoren d'esperances gastades
que caducaren en temps ja oblidats.
Imatges que no se'n van.
Desesperances que perduren.
Mirant amunt. Traspassant núvols cúmuls
més enllà d'il·lusions que un va trencar.
Somric, i a la ment la desconcertant
i constant pregunta: qui sóc?
Raigs de llum, que esborren tristors.
Dibuixen diferents escenes en nous paisatges,
per caminar, despertar; i seguir avançant.
Descobrir, despertar; mai més amagar.
Per què no dir? Deixar de somiar?
Cessar de pensar? Oblidar-se d'existir?
Gotes d'aigua que fugen,
somrients entre paraules que deambulen
pels pensaments que resten retinguts
en moments que sempre podran ser obtinguts
i perduren.
-
El món s'enfosqueix en aquest instant.
Galzeran (homefosc) | 29/05/2008 a les 23:49
Sé que el temps ens pot canviar,
però tampoc ens canvia tant,
o no canviem i tan sols
evolucionem en l'espai
o en el temps.
Estic confós per tanta bellesa
que va marxar en un instant.
Amb orgull banal
vivim d'il·lusions,
veient com no hi ha res
que ens mudi el sentit.
Ens creem afanys fantàstics
per viure la nostra farsa,
pintant-la de tarda de pluja
on riem i ballem, contents,
abans de sortir corrents,
sota un aiguat on no esquivem els tolls,
que ens fa retrobar-nos ben molls.
Esbosso un somriure, còmplice,
i ella ho fa també,
un somrís llest i mofeta.
Els batecs del cor es desfermen,
i s'atansa al meu costat,
m'agafa de les mans i clou les parpelles
-no entenc el perquè ho fa,
és com si em faltes la llum-
Em cerca els llavis,
i després d'un tempteig breu
la seva humitat m'escorcolla,
llepant-me, tastant-me.
No voldria que sortís mai de dins meu,
i alhora voldria ser dins d'ella,
ara mateix.
I el món s'enfosqueix en un instant...
Alguna cosa ens ha canviat,
la meva vida és pretendre
retornar amb ella un cop més,
visc talment un somni errant.
Acceptaré el veredicte lacerant,
ja no hi és,
i no podré fer-li comprendre
que me l'estim de veritat.
El món s'enfosqueix en aquest instant.
-
Ploma a l'aire
llamp! | 30/05/2008 a les 17:38
Ploma a l'aire...
Ta ta tan!
tatata...
tatata ta tan! tan!
tatata ta tan! tan!
tatata ta tan! tan!
Ploma a l'aire...
cercant destins per unir,
entra per la finestra...
Em busca un destí ?
Fujo, he de sortir de pressa!
He de córrer! He d'arribar!
Tinc una cita amb el meu neguit.
Aviat hi seré, res ni ningú m'aturarà.
Em contradic quan ploc i faig sol alhora.
Abans de decidir la fi em deixo endur
per la candidesa
d'aquest dia inigual i heterogèni.
Inspecciono els propis sentiments i pensaments.
Mentrestant aquí a la plaça,
asseguda a la taula,
m'arriba la ploma del destí.
Algú em busca, he de respondre a la crida.
He de córrer,
més ràpid, a córrer!
M'aturo... miro al voltant.
No sé on sóc ni m'importa.
Corro, corres, correm.
Estic arribant...bfff!
Jo també arribo... bfff!
Arribo, arribes, arribem.
Plomes neguitoses a dojo,
atmosfera de plomes en erupció,
que s'esbatussen per un lloc al destí.
I tu, i jo,
som aquí per demostrar-nos
el nostre incipient neguit.
Ta ta tan!
ta ta ta...
tatata ta tan! tan!
tatata ta tan! tan!
tatata ta tan! tan!
________________
llampec
Respon a aquesta intervenció
Nous recomanats editora
Últims comentats
- Miro l' esperança (1 comentaris)
- Diàleg fictici amb Versaleta. (2 comentaris)
- Llavor (2 comentaris)
- Reivindicació (4 comentaris)
- MIGDIADA (3 comentaris)
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Campi qui pugui (2 comentaris)
- INTERVENCIÓ ANAMÒRFICA (1 comentaris)
Nous més llegits
- MIGDIADA (911 lectures)
- POEMA HUMITÓS (415 lectures)
- Llavor (357 lectures)
- VERGONYA DE POLÍTICS (350 lectures)
- La sal atrapada en la memòria (345 lectures)
- Mentre couen les mongetes, escric (287 lectures)
- DARRERS DIES (236 lectures)
- En directe des de la plaça de Sant Sebastià (202 lectures)
- A LA DERIVA (186 lectures)
- A la platja! (177 lectures)
Nous més comentats
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Mentre couen les mongetes, escric (10 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- L’estel petit i llunyà (7 comentaris)
- d'avui i d'ahir (7 comentaris)
- A la platja! (7 comentaris)
- I és aleshores... quan tot passa (6 comentaris)
- Amb ganes de CONVERSAR (6 comentaris)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (5 comentaris)
Nous més votats
- A LA DERIVA (Agrada a 3 relataires)
- POEMA HUMITÓS (Agrada a 3 relataires)
- Amb ganes de CONVERSAR (Agrada a 2 relataires)
- I és aleshores... quan tot passa (Agrada a 2 relataires)
- El bes (Agrada a 2 relataires)
- Mentre couen les mongetes, escric (Agrada a 2 relataires)
- DARRERS DIES (Agrada a 2 relataires)
- Ara que tinc mig segle i tres lustres (Agrada a 1 relataires)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (Agrada a 1 relataires)
- Reivindicació (Agrada a 1 relataires)