Cercador
Un sol record (Sonet)
Un relat de: Gerard Germain GonzàlezSi hagués pogut servar, com a penyora,
un sol record de tu i de mi ben clar,
un sol record de goig en llum d'aurora
que cap foscor no pogués penetrar,
cercant recer m'hi refugiaria,
enllà de la nostàlgia i de l'enyor;
no per cap foll desig ni bogeria,
sinó per fer tangible un vell amor:
un sol record on adreçar el dolor,
un dolç comiat de tu sense tristor,
un breu eixir del sol enmig la nit:
poder saber-te lluny i a prop alhora,
poder servar un record com a penyora,
poder adscriure al teu cos el meu delit.
Comentaris
-
sonet[Ofensiu]donablanca | 04-04-2005 | Valoració: 10
uhmm!!
fantastic!
un sonet ortodoxe clàssic.
amb les estroges corresponents.
pensament en veu alta:es que ningú més coneix l'exactitud de la métrica -
Mmm,[Ofensiu]OhCapità | 04-04-2005
realment estic sorprès perquè ja no s'estila escriure utilitzant formes clàssiques, mmm, tot i que estrictament els cuartets haurien de ser amb rima ABBA i ambdós iguals, mmm, he de felicitar-vos de totes formes. Ho feu de manera elegant i amb molta cura, em trec el barret.
(Espero comptar amb la teva presència a la trobada)
ohcapitameucapita@hotmail.com -
univers emocional[Ofensiu]girasol | 12-01-2005 | Valoració: 9
(també sóc del 84, i visc a la Vila de Gràcia)...
M'ha agradat moltíssim. Va més enllà de les paraules... aconsegueixes crear les sensacions abstractes que (alguns asseguren) les paraules no poden donar. Els mots sonen i respiren sols en aquest poema... has creat un petit univers emocional...
Valoració mitja: 9.67
l´Autor
![Foto de perfil de Gerard Germain Gonzàlez Foto de perfil de Gerard Germain Gonzàlez](/imatges_autors/4510.jpg?rnd=716244775)
26 Relats
105 Comentaris
47335 Lectures
Valoració de l'autor: 9.40
Biografia:
Sóc del 84, visc a la Vila de Gràcia i estudio filologia clàssica. Entre altres coses, m'agrada escriure poesia, i somio en veure, algun dia, uns Països Catalans units, lliures i solidaris.Potser et maten o potser
se'n riguen, potser et delaten;
tot això son banalitats.
Allò que val és la consciència
de no ser res sino s'és poble.
I tu, greument, has escollit.
Després del teu silenci estricte,
camines decididament.
(V. Andrés Estellés)
Últims relats de l'autor
- Heu contemplat la bellesa...
- Talment com un tequila mal begut
- Algú dirà... (hipòtesi de lament ineludible)
- "El meu cor arrossega l'aridesa..."
- 6 Haikús de Desig i Dolença
- (NdA: Aquest poema no té títol, però al web n'ha d'aparèixer algun)
- Havia de ser un joc...
- 25 d'Abril (quan el mal ve d'Almansa)
- Aquesta fonda recança
- Si guanya Zapatero... (faula-poema del llop i l'ovella)
- De cabres i musclos (breu poema filosòfic)
- Polifem ( o el silenci del vençut )
- Tres assaigs de fotre's un bolet verinós en el ventre
- una nit sortint de festa
- Lírica Grega Arcaica en clau Blaugrana