Cercador
TOCA'M L'INSTRUMENT
Un relat de: Jaumedelleida TOCA’M L’INSTRUMENT
(Amor universal)
Contràriament al que podria semblar, és ben cert que l’amor és un do, un present, que ens ve prestat intrínsicament ja només néixer i que anem donant-lo a conèixer a poc a poc, paulatinament, mentre visquem, a mesura que se’ns va fent despertar. Igual com un dipositari d’un bé material pot aparentar ser-ne amo, tanmateix aparentem ser tant amos de l’amor que ens arribem a creure que som amor. I no, no ho som. Queda clar doncs, que només en som dipositaris temporals i individuals d’una part del que podríem anomenar amor universal. Per tant, l’amor no és nostre però en podem fer ús com si sí ho fos. I començarem a usar-lo estimant-nos primer a nosaltres per així saber com n’és de sa i bonic el gaudi d’aquest regal que ens ha donat l’univers. Si veig, noto, i faig que m’estimi a mi mateix, sabré i coneixeré que llavors podré estimar amb molt més coneixement de causa als demés. Qualsevol instrument musical conté potencialment totes les notes i sons propis que l’intèrpret adient vulgui fer-li extreure a cada moment. Doncs, nosaltres som instruments de l’amor i per tant, donarem tant amor com més i millor hom sigui capaç de fer-nos-en extreure. Això si, de la forma més desinteressada i generosa possible. Per tant, agafant aquest exemple com a referència, no s’ha d’ofendre ningú quan de forma directa o de manera subliminal i dolçament, li pugui suggerir a aquest algú: Toca’m l’instrument.
Pau i Amor !
jaumedelleida 11/2011
(Amor universal)
Contràriament al que podria semblar, és ben cert que l’amor és un do, un present, que ens ve prestat intrínsicament ja només néixer i que anem donant-lo a conèixer a poc a poc, paulatinament, mentre visquem, a mesura que se’ns va fent despertar. Igual com un dipositari d’un bé material pot aparentar ser-ne amo, tanmateix aparentem ser tant amos de l’amor que ens arribem a creure que som amor. I no, no ho som. Queda clar doncs, que només en som dipositaris temporals i individuals d’una part del que podríem anomenar amor universal. Per tant, l’amor no és nostre però en podem fer ús com si sí ho fos. I començarem a usar-lo estimant-nos primer a nosaltres per així saber com n’és de sa i bonic el gaudi d’aquest regal que ens ha donat l’univers. Si veig, noto, i faig que m’estimi a mi mateix, sabré i coneixeré que llavors podré estimar amb molt més coneixement de causa als demés. Qualsevol instrument musical conté potencialment totes les notes i sons propis que l’intèrpret adient vulgui fer-li extreure a cada moment. Doncs, nosaltres som instruments de l’amor i per tant, donarem tant amor com més i millor hom sigui capaç de fer-nos-en extreure. Això si, de la forma més desinteressada i generosa possible. Per tant, agafant aquest exemple com a referència, no s’ha d’ofendre ningú quan de forma directa o de manera subliminal i dolçament, li pugui suggerir a aquest algú: Toca’m l’instrument.
Pau i Amor !
jaumedelleida 11/2011
l´Autor
![Foto de perfil de Jaumedelleida Foto de perfil de Jaumedelleida](/imatges_autors/303477.jpg?rnd=1562116801)
369 Relats
732 Comentaris
378832 Lectures
Valoració de l'autor: 9.73
Biografia:
Jaume Climent o Jaumedelleida. Lleidatà d'obligació i devoció.Considerat un observador ciutadà de la seva ciutat natal, fa que a vegades col·labori amb la premsa local, mitjançant Cartes al Director i d'altres publicacions veïnals.
Autor de la novel·la L'ANSIA (Novel.la tèbia) [Gènere eròtic] Editorial CARPE DIEM (esgotada a llibreries, solament disponible digitalment a través del seu blog: Jaumedelleida
Autor del poemari BATECS (Amors, Enyors, Eros) Editorial:HONTANAR
Correu de contacte: jaumedelleida@gmail.com