Cercador
T'estimo naturalment
Un relat de: MàndalfEls passos delerosos d'una sargantana per la soca de l'ametller m'han fet pensar en el teu caminar viu i decidit. M'han recordat aquell dia. La pressa que tenia per dir-te que t'estimava quan ho vaig saber.
Aquella margarida silvestre senzillament blanca i groga apaivaga un instant les ànsies observadores dels meus ulls que tot ho volen abastar, fins que se'n cansen. Ni un minúscul porus de la teva pell podria escapolir-se de la meva mirada depredadora quan deambula màgicament pel teu cos nu.
Les ones que van i venen vaig són prou fugisseres, capricioses, com per fer-me recordar els teus cabells al vent, daurats al sol a contrallum... el mar de fons.
Un toll d'aigua de la pluja d'ahir planeja al meu davant. Quines dèries em fan confondre els reflexos del sol amb els teus ulls?
No entenc la màgia que em transporta als teus llavis quan tanco els ulls, així he après a estimar les coses que no entenc.
No sé de papallones estomacals ni de mirades endavant, només sé d'un nou sentit que difumina l'entorn quan estàs al meu costat. Les veus són brunzits que ressonen al meu cervell concentrat en la teva mirada.
Amb l'alegria de la primera gota de pluja al toll, així he vist la teva llàgrima de dolçor quan avui t'he recordat que et continuo estimant, naturalment.
Comentaris
-
tan clar i tan impossible...[Ofensiu]Noia de vidre | 07-09-2006 | Valoració: 10
m'ha encantat!!! preciós i una mica dolcet ;) saps emportar-te el lector al camí de la màgia...
encantada de llegir-te..
petonets!! -
després[Ofensiu]Perestroika | 05-08-2006
de la nit d'ahir, m'has semblat tan misteriós que he vingut a llegir-te. i en trobar-me aquests versos, m'he quedat parada.
Triats i mesurats, dolços, tendres i contundents. Algú m'escriu qualcom d'igual, i començo a creure en "un amor d'aquells per sempre"
"No entenc la màgia que em transporta als teus llavis quan tanco els ulls, així he après a estimar les coses que no entenc."
M'ha semblat increïble.
És un pensament que jo sempre tinc a dins, i que em pregunto i li pregunto a ella sovint...no entenc com...com et puc estimar així.
I tu ho has reflectit a la perfecció.
Gràcies!
-
Caram!![Ofensiu]Àfrika Winslet | 22-03-2006 | Valoració: 10
I jo que pensava que només sabies explicar coses divertides, ocurrents i originals... és un relat molt maco!! M'ha agradat molt aquesta frase:
"No sé de papallones estomacals ni de mirades endavant, només sé d'un nou sentit que difumina l'entorn quan estàs al meu costat."
Suposo que cadascú sent l'amor a la seva manera... Petons!!! -
mandalfa...[Ofensiu]quetzcoatl | 06-03-2006
aquesta nit sera millor que dormi, pero volia agrairte aixo de que escollissis el meu repte per representar el segle; m'ha emocionat molt, sobretot venint d'un reptador que normalment usa un altre estil...
i he vingut a dir-t'ho i he vist aquest titol suggerent... i em trobo amb aquesta meravella! tambe m'agraden els teus altres relats, pero aquest tresoret es just el que em venia de gust abans d'anar a dormir avui.
es naturalment precios, una oda a la natura, la senzillesa i bellesa de les petites coses; a la vida.
una abraSada ben gran mandalfa, i fins ben aviat!!
m -
ara[Ofensiu]AnNna | 28-02-2006
tinc massa mal de cap per llegir, però només era per dir-te que el comentari que m'has deixat al poema pel Xixu, que ara ja no té sentit. Ens vem emprenyar... i no parlem... :(:(:(
annna* -
Tancar els ulls...[Ofensiu]brideshead | 27-02-2006
i copsar aquestes sensacions immenses:
"...
No entenc la màgia que em transporta als teus llavis quan tanco els ulls, així he après a estimar les coses que no entenc.
...
Les veus són brunzits que ressonen al meu cervell concentrat en la teva mirada.
...
Amb l'alegria de la primera gota de pluja al toll, així he vist la teva llàgrima de dolçor quan avui t'he recordat que et continuo estimant, naturalment".
Es respira un amor asserenat en les teves paraules, dolces i suaus.
Un poema intimista i molt bell. La meva enhorabona, Sr. Mandalf!
Besets.
-
Naturalment[Ofensiu]angie | 26-02-2006
que estimes... Ho diu el caliu i el goig del que escrius i una emoció m'arriba, doncs és el que desitjo per a tot aquell que aprecio.
Com diuen que el rostre és el reflexe de l'ànima, el sentiment descrit a tu et surt per les rialles, per la lluentor dels ulls i per aquest cor gran i ple d'humor que pel que es veu cada dia abones amb cura.
Felicitats pel relat, potser més íntim i potser més maco que has escrit.
petons
angie -
Caram Mandalf[Ofensiu]foster | 26-02-2006
M'has deixat ben parat i amb sana enveja pel sentiment que traspua d'aquests paràgrafs ben triats i especials...
Es nota en tu, en la teva manera de ser, que el teu cor respira "naturalment" gràcies a algú o alguna cosa secreta i íntima que t'omple fins al capdemunt de les pestanyes...
I, com a amic teu, no puc sinó alegrar-me'n, i mooooooolt, t'ho asseguro... Bon rotllo, sí senyor!
fost
l´Autor
![Foto de perfil de Màndalf Foto de perfil de Màndalf](/imatges_autors/89228.jpg?rnd=1379402346)
79 Relats
648 Comentaris
131715 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Descobrint els colors de l'aigua he anat a parar aquí i ara em trobo compartint amb vosaltres aquest espai d'aigües clares de diferents tebieses i sabors...Ves quin dilema, senyor!
digueu-mes que és lo millor
si xurrupar un carajillo
o glopejar un cigaló.
Com podeu veure també sóc poeta
(de la Ribera d'Ebre).
gixpp@yahoo.es
Últims relats de l'autor
- Enmig del camp de blat
- Quina alegria!
- Barcelona fantàstica
- Segur que al planeta Froguis no hi ha verdura
- Un bon fitxatge
- Crims imperfectes amb atenuants perfectes
- Quin festival, tio, per cagar-s'hi!
- "Com arribar a ser un/a escriptor/a bo/na i famós/a" - Pròleg del llibre pel mateix autor, o sigui servidor.
- Aquesta tarda m'he empatollat amb un relat sobre mamuts i l'he hagut d'acabar de pressa perquè fan el Barça a les vuit
- Busca feina en Pau Clapet, poeta del Poble Sec
- Com aconseguir més comentaris que "Les dones també ens fem palles"
- 69 teories sobre la invenció del 69 (*)
- Perquè em vaig cruspir la caputxeta
- Acudit explicat a la manera relataire
- De com m'he pogut estalviar 500 segles de netejar peroles al purgatori amb una mica de sort i rebolicant