Cercador
Santuari místic de flors adormides
Un relat de: GTallaferroLa nit era tan fosca!
L'omnipotent, ergit entre la sang dels segles
alçava cap al firmament els nostres cossos que es
delien per esdevenir LA UNITAT.
UNITAT Unitat del zènit, passió secular Totes les
estrelles, una sola llàgrima; una sola llàgrima
sortida d'un sol cor, que temerós del mil·lenari bategava
sota la terra humida de temps bategava.,
bategava.
De sobte, entre confusió d'ulls i estels una petita
espurna resplandeix en el santuari místic de flors
adormides
Incandescència enigmàtica .llum ancestral provinent
del segle d'on l'ànima va ser arrencada i
transportada
Com ombres religioses meditant en el claustre
atemporal de l'eternitat, els nostres llavis aboquen
oracions fredes dins el calze infinit per no despertar
la còlera del mil·lenari adormit.
Ens acostem cap a l'espurna, oblidem que som indignes i impurs i
recoberts de falsa castedat pretenem recollir una
revelació mística amb mans brutes de passió sexual i
ulls emboirats de plaer carnal.
L'espurna agonitza, resplandeix per últim cop més
forta,més viva sent la nostra presència, crida amb un
crit mut i mor .
Poèticament sentencies "Un fill de la nit ha mort!"
En aquell instant, sento,pàl·lida, l'ombra de la mort
esboçada als ulls que anyoren la unió estelar
la suor freda de les pedres del monestir impregna
els meus membres rígids, els ossos clamen per dret
suprem, sortint de la pell, el ritual de la
dança macabra:
-L'incestuosa unió del mineral amb la mare terra...-
Sorra, sorra i més sorra totes les terres i totes les
sorres obren les boques negres d'horror .
Insaciables devoradores de cos sense esperit
Sóc presonera dels temors de la nit L'eternitat
Cruel m'allunya per sempre més del teu esperit.
Que no te n'adones? L'espurna celestial, la pols
secular, l'essència confosa en la força
tel·lúrica no era un fill caigut de la falda de la
Nit
No veus com,
desesperada, miro el meu pit la mà humana, per
poc temps, palpa el dolor sideral.
Qui m'ha arrencat el cor, que es mor en
el santuari místic de flors adormides?
10 d'abril de 1994
l´Autor
![Foto de perfil de GTallaferro Foto de perfil de GTallaferro](/imatges_autors/233329.jpg?rnd=1108132778)
67 Relats
153 Comentaris
62291 Lectures
Valoració de l'autor: 9.79
Biografia:
Vaig néixer l'onze de maig del 75, el dia de Sant Eudald, patró del meu estimat Ripoll, que guarda com a preuada possessió el magnífic Monestir de Santa Maria.Des de sempre m'han apassionat les lletres. Pel que fa a la lectura, m'encanta llegir impulsada per la curiositat d'aprendre com comprendre millor el món i també a mi mateixa. Els llibres són el meu millor mitjà de transport cap a nous móns i noves idees. I en referència a l'escriptura, haig de dir que la considero un gran mètode de catarsi que intento practicar sempre que puc.
També m'agrada dibuixar, anar al cinema i multitud de petites coses que donen color a la vida,com acariciar els meus gatets, en Xin xin i en Kiri.
En fi , només dir-vos que em fa molta il·lusió que llegiu els meus relats!!
Últims relats de l'autor
- Torre de marfil
- Reflexió enmig de la revetlla
- Salvació
- Clandestinitat
- Sobre la crisi econòmica
- Per a tu, Pep
- Kiri i Xin Xin
- Platònic
- Sincronia
- Presó
- Franco Battiato. Un gran concert
- Visita a la Casa Museu Verdaguer, de Folgueroles 2a part
- Visita a la Casa Museu Verdaguer, de Folgueroles 1a part
- Un nou món
- Renéixer