Cercador
Retallades
Un relat de: aurora marco arbonésRETALLADES
-Què? Piquen, piquen?
-Ja hi som! Un altre que ve a emprenyar! Però és que no tenen vostès res més què fer?
- Home, no es posi així. Passava per aquí i li ho he preguntat de bona fe...
- Està bé. Doncs no, no piquen.
- Però vostè creu que picaran?
- I jo què sé. Creu que sóc endeví?
-Ja ha posat un bon esquer? Un bocí de sardina o...
-Sí home, que es pensa que em falta un bull? Les sardines ens les mengem a casa. Un tartany i a córrer. Doncs sí que estan els temps per anar llençant les sardines...
-Vostè a què es dedica?
-Què no ho veu? Sóc jubilat i si no pesco alguna cosa avui no farem bullir el tupí. Que amb la congelació de la pensió ens han deixat com a glaçons.
-Digui-m'ho a mi.
-Què li passa a vostè? No té pas aspecte de passar gana...
-Doncs que sóc funcionari i ara ens fotran una retallada de cal Quico. És que això ja no funciona.
- No serà per a tant. Al cap i a la fi pel que treballen...
-Escolti, què s'ha cregut? Jo treballo com el primer. Mira que hi ha mala llet pel món! No hi ha dret!
- Bueno home, no es posi així, jo només dic el que diu la gent.
- La gent només té ganes de tocar els trons!!!
- No cridi tant, que m'espantarà la pesca i ja es gairebé migdia. Hora de dinar.
- Vostè rai que ja deu de tenir la hipoteca pagada.
- Home, això sí. Però tinc a casa una colla d'okupes que mengen d'allò més.
- I per què no avisa la policia?
- Què diu? Com vol que avisi la policia si són la filla, els tres néts i el gandul del gendre. Apart de la parenta.
- Maleïdes retallades! A mi ja em costava arribar a final de mes i ara, apa, a estrènyer-nos més la corbata que ja trec un pam de llengua. M'hauré de plantejar venir a pescar els diumenges. És clar que, amb la crisi, no piquen ni els peixos.
- Piquen! Piquen!
- Què diu? Caram quina sort!
- No sembla gaire gros però més val això que res.
- Va, tregui'l de l'aigua.
- Però què collons és això? Aquest peix no té cua...
- Doncs és clar que no. Que no li he dit que hi ha retallades?
- Hòstia! Fins al riu ha arribat la crisi???
Comentaris
-
pescant crisis.[Ofensiu]josep casanovas olmos | 12-08-2010 | Valoració: 10
Em pregunto si no vindria bé d'aplicar una retallada a la crisi. Ja posats... Un relat molt simpàtic i amb fragancias de sardina que m'evoquen temps feliços.
-
Amb el teu bon humor[Ofensiu]Nonna_Carme | 11-07-2010
de sempre assenyales uns temes molt d'avui.
La maleïda crisi que ha tingut com a consecuència les poc afortunades retallades i la tornada dels fills, ja emancipats, a la llar dels pares i acompanyats, moltes vegades, d'un reguitzell de criatures.
M'ha alegrat moltíssim tornar a veure't per aqui.
Que la calor no et faci perdre les ganes d'escriure.
Petonets, Aurora. -
Molt bo![Ofensiu]Núria Niubó | 24-06-2010 | Valoració: 10
Oh, la crisis, la crisis, en la fas arribar fins i tot al riu, ens la cales fons, fins i tot la natura la pateix!
Un diàleg divertit i engrescador, en el que no ens deixes estalvies res, ni entreteniment agradable, ni somriures de complicitat, ni rialles en el final sorpresa.
Ens fan falta més relats com aquest Aurora, necessitem gaudir de bones estones llegint-te.
Els teus relats, a més de boníssims, són terapèutics!
Una llarga abraçada des de la calma d'un vespre tranquil.
Núria
-
Dins l'escena[Ofensiu]Unaquimera | 21-06-2010 | Valoració: 10
Més que llegint-te, he tingut la impressió durant aquests darrers minuts, de ser dins l'escena que recull el teu relat, escoltant el que diuen els teus personatges.
Cada paraula en si mateixa, i també en el conjunt de les frases i en l'alternança de la conversa, resulta absolutament versemblant sense deixar de resultar còmica.
No et facis esperar tant, Aurora, que ja t'enyorava...
T'envio la darrera abraçada de primavera,
Unaquimera
-
Auroramarcoarbonesià autèntic.[Ofensiu]Joan Gausachs i Marí | 20-06-2010 | Valoració: 10
Vaja! El tema dels diàlegs encara no l'havies tocat, almenys gaires vegades. Ara què haurem de fer els que sí ho fem de tant en tant? Doncs crec que alegrar-nos de tenir tan bona companya que fa que la crisi no arribi a RC
Escriu més sovint, Aurora, no ens facis esperar tant!
-Joan-
-
Molt bo, Aurora![Ofensiu]Maria Sanz Llaudet | 20-06-2010 | Valoració: 10
Amb aquest humor que ja et coneixem d'altres relats, i amb bona irona, plasmes d'allò més bé aquesta retallada que ens afecta a tots però sens dubte molt més a aquells que ja cobraven pensions petites i que veuen com el que és de primera necessitat va pujant de preu i si abans els hi era difícil arribar a fi de mes, ara és quasi bé una heroicitat.
Com sempre, un plaer llegir els teus relats, en els que en moltes ocasions, i amb el saber fer que et caracteritza, ens parles de successos de la vida diària.
Una abraçada ben gran! -
Un final original[Ofensiu]Xolnir de Groc | 20-06-2010
per a una història banal per odiada, el tema de la crisi vull dir, no el relat en si.
I el millor el final, sense dubtar-ho.
Ja veus, cal tenir paciència, que ells no veuen el moment de fer-se auto retallades, ni baixen del vehicle oficial, que pot ser que corri massa.
Bona nit, i bona sang!
Ferran -
Molt bo[Ofensiu]capsigranya | 19-06-2010 | Valoració: 10
Molt bo, el relat. Ben escrit, divertit i real com la retallada. A mi també m'afecta però no m'agrada el peix, i això d'anar a caçar no ho veig gaire clar... :-)
-
Bon humor sense retallades[Ofensiu]Joan G. Pons | 19-06-2010 | Valoració: 10
Desenfadat Relat. M'ha fet somriure amb respecte, doncs ironitzes molt bé realitat i sarcasme. Enhorabona, Aurora.
-
Sense retallades d'humor[Ofensiu]nuriagau | 19-06-2010 | Valoració: 10
Un relat a l'estil de l'anmonite, sí. Però que manté l'empremta humorística i irònica que caracteritza molts dels teus textos.
Un diàleg que, amb un parell de paraules claus que hi manquen i si l'haguessis penjat fa un mes, haguessis pogut presentar al REPTE CLÀSSIC CCCCXXIII (423): "AUSTERITAT". Hagués estat una simpàtica aportació.
Enhorabona, Aurora!
Núria
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de aurora marco arbonés Foto de perfil de aurora marco arbonés](/imatges_autors/719994.jpg?rnd=464952819)
215 Relats
1941 Comentaris
255387 Lectures
Valoració de l'autor: 9.91
Biografia:
Diuen que tinc sentit de l'humor. No cal que m'ho diguin, ho sé. I no és pas una qüestió de genètica, ans al contrari, ja de bon principi vaig mamar l'unamunià sentiment tràgic de la vida. Però vaig desenvolupar el sentit de l'humor com a mecanisme de defensa. És el meu as guardat dins de la màniga. He passat la major part de la meva vida en les aules bregant amb adolescents, i no he pogut practicar massa aquesta qualitat, tot i que n'he practicat d'altres, tant o més importants.Un mal dia vaig caure a l'infern i m'hi vaig passar una temporadeta però no em va agradar gens ni mica i no penso tornar-hi ni de visita.
Les meves millors amigues són les paraules, elles i jo ens ho passem força bé, riem, deixem caure unes llagrimetes si cal i ens sentim agermanades per un interès comú: explicar històries, en prosa o en vers.
Últims relats de l'autor
- DILLUNS TRIST
- NO TOQUEU EL NOSTRE JOVENT
- TSUNAMI DEMOCRÀTIC
- JA HEM ESBORRAT EL CAMÍ DE TORNADA
- EL PINXO DE LA POBLA 3
- EL SETÈ DE CAVALLERIA
- HE D'ATURAR EL MÓN
- TU ETS EL MEU PIGMALIÓ
- DECLAREN ELS PIOLINS
- ANECDOTARI ESPERPÈNTIC DEL 20 -S
- EL JUDICI DE LA VERGONYA 2
- EL JUDICI DE LA VERGONYA
- CARME FORCADELL: UNA DONA ADMIRABLE
- EL MINISTRE TIQUIS MIQUIS
- PERÒ NO S'OBREN LES PRESONS