Cercador
Paul Auster, tres somnis, la mort del pare
Un relat de: lluisbaQuan vaig llegir "La invenció de la solitud" de l'Auster vaig començar a pensar en la mort del pare, que s'apropava, i la vaig començar a comprendre d'una altra manera a com fins llavors se m'havia aparegut. No sé si és això el què pretén l'autor novaiorquès, però de sobte vaig veure el pare com un desconegut al qual m'hi aproparia a través dela seva mort. Com si la vida fos un impediment per a la trobada.
Poc abans que morís, vaig tenir tres somnis. En un d'ells, jo caminava tot sol al capvespre pels carrers de la meva ciutat. La llum minvava i queia la nit. De sobte arribava davant d'un gran edifici neoclàssic que, enlloc de portes, tenia uns enormes porxos que donaven accés a uns passatges. Em ficava per un d'ells. A l'altra banda, llavors, descobria un barri desconegut. Com si jo sempre hagués pensat que l'edifici marcava el final de la ciutat. Ara descobria que la ciutat prosseguia molt més enllà. Hi havia nous carrers, botigues, cafès. Recordo que en aquest instant del somni jo m'enfadava amb mi mateix per no haver descobert abans una cosa tan senzilla.
Uns dies més tard, el somni em va retornar en aquell punt, però aquest cop no vaig saber trobar el camí que duia fins a l'altra banda. Tornava a enfadar-me amb mi, és clar, per no haver retingut millor les coordenades que menen al barri desconegut.
I per fi, al tercer somni, trobava el passatge correcte que duu a l'altra banda sense necessitat de pensar, tan sols deixant-me dur per l'instint.
El pare es moria a la clínica. Cada dia estava una mica més consumit, més prim i més pàl·lid. Com es veu que sol passar, la seva memòria era més viva i més intensa que mai. No tan sols pel què fa a fets de la seva infància, que ara revivia amb precisió i detalls, sinó a esdeveniments de la història que li havien interessat, o que havia llegit anys enrera. Jo no sabia massa bé de què parlar-li i per tant solia recórrer a comentar-li lectures. Recordo que una de les darrers converses va tractar del general Prim, de l'Alfons XIIIè i dels revolucionaris del segle XIX: de les utopies romàntiques, dels anarquistes de la Barcelona obrera -la que volen esborrar-nos ara amb arguments delirants i en nom del disseny-. Vam comentar un episodi i un personatge misteriós i sorprenent, un mariner valencià de nom Ramon Lagier. L'home va participar en totes les revolucions possibles, va acumular medalles com a mariner ardit i extremadament valent I finalment, cansat i decebut, va crear el primer cultiu de tabac i de cafè ecològics "avant la lettre" a l'horta d'Elx. Curiosament, també va practicar l'espiritisme i enviava als presos polítics els cigars que elaborava amb el seu tabac natural i sense additius.
El pare, de sobte, em va interrompre per demanar-me que busqués entre els seus papers el manual d'instruccions de la càmera fotogràfica Nikon, que no sabia on parava. Després vam reprendre la conversa. Que va ser la darrera.
L'encàrrec de buscar aquell llibret em va dur, òbviament, a remenar entre les seves coses un cop ja era mort. Fou com si m'hagués mostrat la punta del fil des del qual podia anar tibant i traient a la llum els documents i les proves de la seva vida. Els records que guardava dintre dels calaixos i les capsetes, bocins de la vida d'un home que es va enfrontar a una solitud terrible en diversos moments. I que havia aconseguit de superar-la i de trascendir-la. Potser no se'n va sortir il·lès, ni tan sols com a vencedor. Potser només com a supervivent. I possiblement aquest és el record que em queda d'ell, el lloc on el puc retrobar, comprendre'l i en definitiva estimar-lo.
Comentaris
-
Hola, lluisba![Ofensiu]ROSASP | 07-12-2006
Què s'hi amaga al món dels somnis? Tot plegat és un misteri, una barreja de simbolismes difícils d'interpretar.
De vegades la lectura d'un llibre ens arriba d'una forma molt especial, segurament perquè la percepció d'aquell precís moment ens l'apropa com si fos la clau d'un enigma que ens balla dins del cap.
Ens vas endinsant fins al que jo diria que és el nucli de la història. És curiós, i no crec que sigui casual, que només amb la senzilla acció de cercar aquell manual d'instruccions, descobreixis un llarg camí ple de llums i ombres, de solitud i lluita, de contínua recerca. I arribes, tot estirant del fil, fins a la part més humana que forma part de tots nosaltres. Estimar l'essència de tot això, sense escanyar-ho amb preguntes sense resposta, ni continus judicis, ja permet poder donar el pas per descobrir aquells carrers ocults, encisadors i nous que potser no havíem gosat mirar fins ara. Tinc la sensació de que aquesta veu instintiva sempre sap trobar el camí, encara que no sempre és fàcil escoltar-la...
Un relat profund i molt intens, amb un estil molt particular. Sento no haver-te llegit fins ara.
Una abraçada i fins la propera!
-
El poder dels somnis[Ofensiu]Ginger | 04-12-2006
Ara mateix no sé descriure quin tipus d'emoció m'ha despertat el teu relat però m'ha sacsejat, i a la fi d'això en es tracta, oi? M'h agradat molt la història dels somnis i relacionats amb la realitat que et va posar en contacte amb el teu pare. Una història d'amor, en definitiva.
-
També m'ha passat[Ofensiu]M.Victòria Lovaina Ruiz | 03-12-2006
No havia llegit res teu. Llegint el teu relat també he recordat la mort del meu pare, i la seva vida. També he recordat els meus somnis dels seus darrers dies i dels dies que seguiren i curiosament em va passar el mateix llegint "La invenció de la solitud", suposo que això era el que pretenia Paul Auster. Enhorabona.
l´Autor
![Foto de perfil de lluisba Foto de perfil de lluisba](/imatges_autors/400383.jpg?rnd=1632149201)
77 Relats
390 Comentaris
97249 Lectures
Valoració de l'autor: 9.25
Biografia:
El novembre del 2006 em vaig estrenar a Relats en català. No sóc gaire constant ni gaire assidu. Llegeixo, comento una mica. Miro el fòrum de tant en tant, però n'entenc ni un borrall. Intento fer contes de por (o d'inquietud, que diuen), algun poema improvisat...Pel novembre de 2008, però, junt amb d'altres companyes i companys, vam iniciar un blog on ara hi poso els meus textos. A RC hi entro i miro, i molt ocasionalment demano penjar alguna cosa.
El nostre blog (per si vols) és:
http://riellblvd.blogspot.com/
Últims relats de l'autor
- Neurona Zero, Fórmula U
- Escriure menys, quasi-comiat de RC
- Anna a Son Binidalí
- Tríptic del Che-3. Poètica de l'odi
- Tríptic del Che-2. El sonet del càncer
- Tríptic del Che-1. M'ofereixo per morir a Playa Girón
- Voleu d'una vegada
- Fotré el darrer calau davant de Déu (Sonet sonat)
- El senyor José Montilla, abans de Barak Obama
- Pijama d'esperma (el dur aprenentatge de l'amor)
- Sóc en Joan de la Casa gran (nova oda a la pàtria)
- Estimar Catalunya (i també Liechtenstein)
- Maria Magdalena duia un Kalashnikov. No perdem la fe
- Santa Maria Lèsbica, recorda't de nosaltres, els mascles de la terra
- Aparició de Jesús en un semàfor en roig