Cercador
Paper moll
Un relat de: Pol.luxRealment ets tan bona actriu? O només fas veure que el fet que això nostre s'hagi acabat tant t'és i ho pateixes tot en silenci, com jo... Eren mentida totes les coses que em vas dir que senties per mi? O encara les sents però no goses dir-me-les, per por de fer-te feixuga, com jo... No eren veritat les promeses que em vas jurar sota l'escalfor de la flassada? O bé sí que ho eren però és la teva por de molestar el que barra el pas als teus sentiments, com a mi...
Visc en el món de la més genuïna incertesa. No tinc prou valor per preguntar-te què és el que ha passat amb la nostra relació. I és que es va acabar tot un dia, sense més. Sense dir adéu ni decidir entre tots dos que allò no podia continuar. Sense comentar-li res a ningú i sense barallar-nos. Sense jurar-nos la nostra eterna amistat i fent veure que cap dels dos no s'havia adonat del que estava passant. Però jo sí que ho notava. I encara se'm posa la pell de gallina quan recordo aquelles nits, compartides amb tu sota l'escalfor dels llençols, on ens juràrem amor vertader l'un per l'altre. Recordo com m'acariciaves les cames amb les ungles dels teus peus, i el teu cap recolzat sobre la meva espatlla, tot endormiscant-te. I recordo com t'observava. Com desitjava que aquells moments no acabessin mai. I potser per culpa d'aquesta por de perdre't el final va arribar abans d'hora, bo i caient en el fosc pou del desamor. Recordo els teus llavis, humits i carnosos, entrellaçats amb els meus en els petons més dolços que mai m'havien fet. Et recordo a tu, fent cara de no estar sorpresa, quan quedàvem. Recordo els missatges al mòbil que m'enviaves cada dia. Recordo tot el que em deies quan ens connectàvem. I també recordo el dia que em vaig despertar sense haver rebut el teu missatge de bon dia. I també l'espera, que se'm feia eterna, cada cop que te n'enviava jo un i trigaves un bon temps a contestar. I recordo les teves excuses per no poder quedar. I recordo el dia que em vaig adonar definitivament que allò nostre s'havia acabat. El dia que el castell més bonic que havia fet en ma vida es va ensorrar, per culpa del mar dels sentiments. El dia que vaig agafar l'últim revolt de la carretera per la qual vam conduir junts. El dia que els habitants del port no digueren adéu al mariner. El dia que el tren més bonic que mai havia passat per la meva estació va reprendre el seu camí. El dia que vaig perdre la il·lusió per viure. I em recordo a mi plorant, a la habitació de ma germana. I la recordo a ella, consolant-me, fent-me veure que tu no eres perfecta. Que ja en trobaria d'altres. Però per a mi sí que ho eres, de perfecta. I era incapaç de trobar-te cap defecte. I em passava hores mirant fotos teves, per trobar-te imperfeccions i defectes, però no te'n trobava. I recordava les nits compartides, cercant quelcom que em desagradés de tu, sense trobar res. Aquell dia em vaig adonar que estava enamorat de tu. I vaig encetar el procés de deixar d'estimar algú. I en aquest procés encara em trobo, escrivint-te cartes anònimes i esperant la nit, per parlar amb tu i preguntar-te què tal?'. Un què tal?' tan quotidià i endèmic que gairebé perd el seu sentit en boca d'altres, però que per a mi esdevé essencial: m'importa saber que estàs bé.
Comentaris
-
t'he estat llegint....[Ofensiu]Noia de vidre | 21-08-2006 | Valoració: 10
i m'arrepenteixo de no haver-te trubat abans... m'encanta com ho fas i en la manera que t'expresses.. aquest en particular em recorda a una cosa que hem va passa a l'alcampo(un centre comercial bastant gran)..
besades** -
màgic[Ofensiu]marinasb | 11-08-2006 | Valoració: 10
A mesura que llegia el teu relat se'm posava la pell de gallina; realment és màgic poder materialitzar els sentiments en paraules i transmetre aquests sentiments amagats darrere les paraules a d'altres persones, i per mi, el teu relat ho aconsegueix .
Enhorabona pel teu relat -
Quanta raó tens... [Ofensiu]Yuna | 11-08-2006 | Valoració: 10
És difícil deixar d'estimar, però quan hem estimat de veritat i ho superem, nomes volem que aquella persona amb qui tantes il·lusions i varem bolcar... sigui feliç, sigui on sigui i sigui amb qui sigui...
Enhorabona..
Txell
Valoració mitja: 10
l´Autor
![Foto de perfil de Pol.lux Foto de perfil de Pol.lux](/imatges_autors/31027.jpg?rnd=1796866279)
65 Relats
133 Comentaris
76330 Lectures
Valoració de l'autor: 9.50
Biografia:
Vaig néixer la matinada d'un dia de març del 84 en una ciutat que només conec per fotos. Després d'un breu pelegrinatge familiar pel litoral català, sempre cap al sud, vaig anar a espetegar a Vilanova i la Geltrú, on resideixo actualment.Malgrat la meva vocació per les lletres, una inèrcia gairebé congènita em portà, primer, a fer el batxillerat tecnològic i, dos anys després, em féu decantar-me per l'enginyeria informàtica. Sortosament, un grapat de fulls de calendari més tard, vaig redreçar el meu camí, i vaig cursar alguna cosa en la universitat que duu el nom del polèmic benvolgut Pompeu Fabra.
Quant al meu jo escriptor, mai no he passat de relataire aficionat, i és per aquesta raó que la meva obra es redueix a allò que podeu trobar aquí i a alguna altra cosa tan ridícula que em fa vergonya d'ensenyar.
Als lletraferits:
http://adhucat.blogspot.com
Últims relats de l'autor
- Diari de la bonhomia
- Finestra estant
- Ocell de mentida
- Diari d'un foll
- El caçador de capgrossos (X)
- El caçador de capgrossos (IX)
- El caçador de capgrossos (VIII)
- El caçador de capgrossos (VII)
- El caçador de capgrossos (VI)
- El caçador de capgrossos (V)
- El caçador de capgrossos (IV)
- El caçador de capgrossos (IV)
- El caçador de capgrossos (III)
- El caçador de capgrossos (II)
- Amor d'estiu