Cercador
Osset de Pelutx (5). Miranda concerta una cita.
Un relat de: cuidador_d-ossets- Calma’t home, no et vull veure tant alterat.
- Jo sí que dec semblar-te patètic, oi?
La Miranda va riure amb simpatia.
- I ara! Per que?
- Perquè no sóc el noi que les noies soleu voler.
La Miranda no sap com prendre-s’ho.
- I com són segons tu les noies, que totes volen el mateix?
- A veure... Sigui com sigui el noi que volen, volen un noi fàcil, assequible i desitjós de sexe. Jo sóc massa complicat i per això no lligo. A més, sóc massa malhumorat.
- A mi no em sembles tant malhumorat.
- Però què dius?
- Estic segura que t’he clissat. Veig que, sota la teva aparença, hi ha un home noble i de confiança. A més, ets seriós, però no per això no has de semblar avorrit a totes. Saps que em sembles tant carinyós en el fons… En tu deu haver-hi més dolçor... Em sembla que fins et diré Osset de Pelutx. Sí, et queda bé, el nom.
- Sies franca. Totes les noies em troben avorrit.
- Segur que totes no.
- Totes sí.
- Jo, no. Jo t’admiro. Mira, escolta, en podríem parlar molt de temps, però preferiria que ho fessim davant d’una beguda i en un lloc més íntim. Escolta, avui és dimecres, què fas aquesta tarda, o fins demà?
- Doncs... per la tarda estic lliure - Es mossega la llengua: “Tio, no sé perquè li he dit la veritat!”.
- Mira, Eric, m’interessaria molt que abans de dijous a les vuit tu i jo tinguessim la nostra primera cita.
- I perquè abans d’aquesta hora?
- Doncs perquè l’Armando i jo hem quedat a aquesta hora per anar a prendre alguna cosa, i m’estimaria més dir-li que tot lo nostre s’ha acabat i que ara quedo amb tu. M’és molt important tenir algú que m’ajudi per tal de no trencar la promesa amb la meva àvia. I no vull quedar més amb l’Armando! Si tu no fas res, molt em temo que hauré de empassar-me una altra cita amb aquell cabró gola avall! Però mira, si vols tenir la nostra primera cita ara mateix, llàstima no haver-me pogut maquillar una mica, però això rai! Arregla’t i quedem.
- No. - L’Eric procura no fer-ho massa greu. - No, a veure, ho sento però no podem quedar.
La noia mira la pantalla de l’ordinador i diu:
- Però segur que uns tres quarts d’hora sí que em podries dedicar.
- Bé, doncs...
- Ho entenc, no vols. Mira, Eric, ara tinc una mica de presses, i la veritat és que no em trobo molt fina d’humor, m’entens, oi? Amb tot el que em passa... - Escriu una xifra en un paper amb el seu nom i li passa amb un gest suau a la ma d’Eric. - Aquest és el meu mòbil. El porto penjat a la cintura. Sisplau, abans de demà a les vuit, truca’m, i ho deixaré tot (inclòs l’Armando, tot cal dir-ho!) per quedar amb tu. Però sisplau, per mi serà sagrat si ho fas abans de la cita amb Armando. Si quedessis amb mi però després seria diferent. M’arrepenjo a l’esperança que tu em faràs cas i no em deixaràs a soles amb aquest desgraciat que tinc per nuvi. Anima’t, noi! Només es viu un cop!
Miranda dubta, però li fa un petó a la galta a l’Eric, obre el candau i surt de l’habitació, donant abans una última ullada al seu cupido indecís.
------------------------------------------
Sigues benvingut a Lletra Perenne: ca.lletra-perenne.wikia.com
- Jo sí que dec semblar-te patètic, oi?
La Miranda va riure amb simpatia.
- I ara! Per que?
- Perquè no sóc el noi que les noies soleu voler.
La Miranda no sap com prendre-s’ho.
- I com són segons tu les noies, que totes volen el mateix?
- A veure... Sigui com sigui el noi que volen, volen un noi fàcil, assequible i desitjós de sexe. Jo sóc massa complicat i per això no lligo. A més, sóc massa malhumorat.
- A mi no em sembles tant malhumorat.
- Però què dius?
- Estic segura que t’he clissat. Veig que, sota la teva aparença, hi ha un home noble i de confiança. A més, ets seriós, però no per això no has de semblar avorrit a totes. Saps que em sembles tant carinyós en el fons… En tu deu haver-hi més dolçor... Em sembla que fins et diré Osset de Pelutx. Sí, et queda bé, el nom.
- Sies franca. Totes les noies em troben avorrit.
- Segur que totes no.
- Totes sí.
- Jo, no. Jo t’admiro. Mira, escolta, en podríem parlar molt de temps, però preferiria que ho fessim davant d’una beguda i en un lloc més íntim. Escolta, avui és dimecres, què fas aquesta tarda, o fins demà?
- Doncs... per la tarda estic lliure - Es mossega la llengua: “Tio, no sé perquè li he dit la veritat!”.
- Mira, Eric, m’interessaria molt que abans de dijous a les vuit tu i jo tinguessim la nostra primera cita.
- I perquè abans d’aquesta hora?
- Doncs perquè l’Armando i jo hem quedat a aquesta hora per anar a prendre alguna cosa, i m’estimaria més dir-li que tot lo nostre s’ha acabat i que ara quedo amb tu. M’és molt important tenir algú que m’ajudi per tal de no trencar la promesa amb la meva àvia. I no vull quedar més amb l’Armando! Si tu no fas res, molt em temo que hauré de empassar-me una altra cita amb aquell cabró gola avall! Però mira, si vols tenir la nostra primera cita ara mateix, llàstima no haver-me pogut maquillar una mica, però això rai! Arregla’t i quedem.
- No. - L’Eric procura no fer-ho massa greu. - No, a veure, ho sento però no podem quedar.
La noia mira la pantalla de l’ordinador i diu:
- Però segur que uns tres quarts d’hora sí que em podries dedicar.
- Bé, doncs...
- Ho entenc, no vols. Mira, Eric, ara tinc una mica de presses, i la veritat és que no em trobo molt fina d’humor, m’entens, oi? Amb tot el que em passa... - Escriu una xifra en un paper amb el seu nom i li passa amb un gest suau a la ma d’Eric. - Aquest és el meu mòbil. El porto penjat a la cintura. Sisplau, abans de demà a les vuit, truca’m, i ho deixaré tot (inclòs l’Armando, tot cal dir-ho!) per quedar amb tu. Però sisplau, per mi serà sagrat si ho fas abans de la cita amb Armando. Si quedessis amb mi però després seria diferent. M’arrepenjo a l’esperança que tu em faràs cas i no em deixaràs a soles amb aquest desgraciat que tinc per nuvi. Anima’t, noi! Només es viu un cop!
Miranda dubta, però li fa un petó a la galta a l’Eric, obre el candau i surt de l’habitació, donant abans una última ullada al seu cupido indecís.
------------------------------------------
Sigues benvingut a Lletra Perenne: ca.lletra-perenne.wikia.com
Comentaris
-
Sembla ...[Ofensiu]Sergi Elias Bandres | 28-05-2017 | Valoració: 10
... massa confiada, la pobra Miranda.
Sergi : )
l´Autor
![Foto de perfil de cuidador_d-ossets Foto de perfil de cuidador_d-ossets](/imatges_autors/1039750.jpg?rnd=1842482840)
70 Relats
41 Comentaris
22964 Lectures
Valoració de l'autor: 9.89
Biografia:
Em presento.Em dic Unicorn Blanc del Bosc, o Unicorn Blanc. També utilitzo, per raons pràctiques, els pseudònims de Crom el nòrdic, Unicorn Gris i Cuidador d'Ossets, si bé només posaré articles nous en aquest últim pseudònim i en aquest mateix en què ara em veieu (els altres noms d'usuari són de consulta i, en certa manera, d'emmagatzemament d'antics articles).
Els meus ideals són el catalanisme, la literatura, el món de la fantasia i l'acceptació de les normes socials que defenso, entre d'altres.
El meu nom de Facebook és
"Mark Corbera Mestres" .
El meu nom de Twitter és
"El Dorat"
El meu email és
webmestre2(arr.)gmail(punt)com
El conjunt de les meves webs (és a dir, de les webs administrades, moderades o dirigides per mi) es diu Portal Perenne, també anomenat "el Perenne" i està format, entre d'altres, per Lletra Perenne, també anomenada "la Perenne" .
La meva web d'articles es diu, com hem dit, Lletra Perenne i està a:
http://lletra-perenne.fandom.com/ca .
Actualment disposo de fòrum, el Fòrum Perenne, part de el Perenne, la direcció del qual és:
http://forum-perenne.foroactivo.com/ .
Podeu tenir accés a tots els relats de Lletra Perenne publicats a Relats en Català aquí:
http://ciutat-perenne.com/m/3qa
Els meus pseudònims a Relats en Català són: Unicorn Blanc del Bosc, Unicorn Gris, Cuidador d'Ossets i Cromelnordic. Observació: m'hagués volgut dir "Unicorn Blanc", però no podent fer-ho, em vaig fer dir "Unicorn Blanc del Bosc".
Que vagi bé!!!
Últims relats de l'autor
- Osset de Peluix. .Un conte de l’Èric l’¿etern? solitari i la seva explicació tècnica del mateix.
- Alternatiu d'Osset de Peluix: una aventura d’Èric i Miranda a l’estil de narrador protagonista.
- Osset de Peluix (67). Una persona sent un fort odi cap a l’”Osset de Peluix”
- Osset de peluix (66). Els vertaders recents sentiments de l’Èric.
- Osset de peluix (65). ¿La Miranda morta?
- Osset de Peluix (64): L’Armando proposa deixar estar el tema de la Miranda.
- Osset de Peluix (63). Sessió de xat en les quatre amigues.
- Osset de Peluix (62). Una parella parlant del seu futur.
- Osset de Peluix (61). La revelació de la Eva.
- Osset de Peluix (60). Presentant al Martí, l’amic de “tatuatge”.
- Osset de peluix (59). Sobre els amors de la Esse.
- Osset de Peluix (58). La sorpresa amorosa de la Anti.
- Osset de Peluix (57). L’endevinació de la Esse.
- Osset de Peluix (56). El misteriós espia del Bailie's.
- Osset de Peluix (55). La gesta de l'Armando.