Cercador
Les il·luminaries
Un relat de: Maria Pilar Palau BertranL'home primitiu, va tenir que rumiar una mica, desprès que s'il·luminava amb el sol, la lluna i les estrelles, uns astres naturals. Seguidament es van il·luminar tallant llenya i fent el foc. El resultat de tot plegat va ser la il·luminaria de la cera, conseguida de residus naturals i animals. Les espelmes, en el S.XVII i XVIII es va fer un gran us de la cera, els ferrés van idear unes llampares amb braços, que a cada braç i avia una espelma. Després la lampara de cristall de vidre, es van fer servir el llum d'oli i petroli, patromats, llums de carburo. Després les grans llampares es col·locaven en els grans salons de les cases cases pairals. La llum de gas, va ser un gran invent perquè es podien il·luminar grans sales, teatres, grans salons i també els carrers. Tot això va durar molt temps fins que va aparèixer el senyor Edisson amb el seu invent de la llum elèctrica, va costar bastant introduir aquest invent, potser es que tenien la comoditat de la llum de gas i s'avien acostumat i no se perquè no miraven res més que allò. El meu pare quan era petit se'n recorda que passava la companyia i oferia una bombeta que no es tancava ni de dia, passava la mateixa companyia a manipular-la i era el cap d'un mes que passava per veure si es decidia a conductar-se la famosa llum.
La meva avia que era una senyora que havia viscut totes aquestes novetats, deia:
Ni foc ni llum,
ni brasa ni flama, ni fum.
Comentaris
-
Hola,[Ofensiu]kukisu | 15-09-2007 | Valoració: 10
Maria Pilar, desitjo que hagis passat un feliç i tranquil estiu.
A casa, a Flassaders, hi havia gas perquè havia tingut la finalitat d'il·luminar les estances. Després va començar l'electricitat. Moltes de les làmpades de llautó i cristall van ser adaptades als nous temps pels meus avis.
Molts petons relataires, com sempre. -
cada vegada que et llegeixo em sorprec[Ofensiu]teresa serramià i samsó | 09-09-2007 | Valoració: 10
del pou de saviesa que ets. D'aquest coneixemnt de les coses de la nostra terra de les quals em declaro ignorant vergonyosa.
M'encanta el to que empres en el relat i és molt tendre l'al.lusió que fas de la teva àvia.
Et felicito de veres per tot plegat. Ets una gran dona i una gran escriptora!, una abraçada!!
l´Autor
![Foto de perfil de Maria Pilar Palau Bertran Foto de perfil de Maria Pilar Palau Bertran](/imatges_autors/140524.jpg?rnd=1700914362)
225 Relats
507 Comentaris
318895 Lectures
Valoració de l'autor: 9.74
Biografia:
Hola soc la Maria Pilar, he dedicat tota una vida al negoci de les antiguitats, si algú vol visitar la meva web: http://www.antiguitatsvila.com/.Suposo que alguns de vosaltres em deveu conèixer, doncs ja fa gairebé un any que volto per aquí. M'agrada escriure temes més aviat populars i costumbristes, alguns d'ells són records de la meva vida des de la infància, també podeu trobar algun tema d'antiguitats i d'art en general que fa anys que alegren la meva vida. M'agrada dibuixar i tinc una bona colla d'auques fetes. Estic preparant un llibre que recollirà relats, auques i dibuixos, com és la primera vegada que ho faig i vaig una mica despistada, si algú hi està interessat que m'ho demani per correu i ens posarem en contacte.
El meu e-mail es: adema1820@hotmail.com
Últims relats de l'autor
- ELS HERBOLARIS
- La cadira del Rei Martí
- En Robacols i els frares de Sant Josep de la Rambla
- L'últim molí i l'últim pou
- Ens ha deixat la Pilar Rovirosa, Banyeta del Badiu
- Un empleat del Berguedà
- Els àpats tradicionals a Catalunya
- L'històric relat del naixement del Rei Jaume I
- Les auques i la seva història
- Montserrat i l'Abat Oliba
- Els instruments de corda de la Barcelona del segle XVIII
- El Virrei Amat
- Sants, 1910
- Ara arriba l'amor
- El Sr. Florentino, un negoci de plomalls