Cercador
LA NIT ÉS
Un relat de: Ània LlumLa nit no és amiga de ningú.
Ens converteix en guepards, que veuen la realitat des de
la seva mirada íntegrament felina.
Intentem arribar a tocar la lluna sense separar els peus de la
calçada.
Els carrers es transformen en camins que no condueixen a
cap banda i la foscor em fa pessigolles.
És impossible escapar de l'aroma inherent de la nit.
Dels semàfors que somriuen des de la seva mirada tricolor.
I del soroll del silenci, de l'himne de la soledat.
D'aquells que busquen empara quan el sol desapareix per
l'horitzó, quan la
ciutat s'inunda de la nostàlgia i bogeria de la nit.
Dels que troben adrenalina en territoris perillosos.
Dels que desafien el cel profund i traspassen els límits
del seny aprofitant
l'anonimat de la nit.
La nit es presta a la bogeria.
Pertany a totes aquelles ànimes perdudes que pretenen
trobar la seva raó de ser.
La nit és dels poetes, dels caçadors de metàfores.
Dels addictes a l'alcoholitzada evasió i desinhibició.
Dels que fan del carrer la seva casa al·legòrica.
De la joventut viva i dels records anestesiats.
De les històries que es conten amb el cor a la mà, de les quals
construïm amb la nit de testimoni,
de les que somiem.
Dels que troben a faltar una abraçada de la persona que ja
no dorm a l'altre costat del
llit.
Dels «T'estimo» que no som capaços de verbalitzar.
Dels que veuen per primera vegada la nit.
I dels que no la tornen a veure.
De la dona que té por de trobar el monstre a la següent
cantonada.
De les que queden asfixiades eternament en aquella nit
infernal.
De les que no tornen a casa.
La nit ho trastoca tot irremeiablement.
Però llavors el dia arriba sense previ avís i deixa orfes els
fills de la nit.
Ens converteix en guepards, que veuen la realitat des de
la seva mirada íntegrament felina.
Intentem arribar a tocar la lluna sense separar els peus de la
calçada.
Els carrers es transformen en camins que no condueixen a
cap banda i la foscor em fa pessigolles.
És impossible escapar de l'aroma inherent de la nit.
Dels semàfors que somriuen des de la seva mirada tricolor.
I del soroll del silenci, de l'himne de la soledat.
D'aquells que busquen empara quan el sol desapareix per
l'horitzó, quan la
ciutat s'inunda de la nostàlgia i bogeria de la nit.
Dels que troben adrenalina en territoris perillosos.
Dels que desafien el cel profund i traspassen els límits
del seny aprofitant
l'anonimat de la nit.
La nit es presta a la bogeria.
Pertany a totes aquelles ànimes perdudes que pretenen
trobar la seva raó de ser.
La nit és dels poetes, dels caçadors de metàfores.
Dels addictes a l'alcoholitzada evasió i desinhibició.
Dels que fan del carrer la seva casa al·legòrica.
De la joventut viva i dels records anestesiats.
De les històries que es conten amb el cor a la mà, de les quals
construïm amb la nit de testimoni,
de les que somiem.
Dels que troben a faltar una abraçada de la persona que ja
no dorm a l'altre costat del
llit.
Dels «T'estimo» que no som capaços de verbalitzar.
Dels que veuen per primera vegada la nit.
I dels que no la tornen a veure.
De la dona que té por de trobar el monstre a la següent
cantonada.
De les que queden asfixiades eternament en aquella nit
infernal.
De les que no tornen a casa.
La nit ho trastoca tot irremeiablement.
Però llavors el dia arriba sense previ avís i deixa orfes els
fills de la nit.
Comentaris
-
Retrat en blanc i negre[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 29-05-2023 | Valoració: 10
Les fotografies en blanc i negre són molt expressives. I el teu poema n'és un clar exemple. Felicitats per la quantitat de detalls que ens descrius. Una forta abraçada.
Aleix
-
La nit[Ofensiu]Rosa Gubau | 28-05-2023
L'altra cara del dia. Quin reguitzell de veritats has exposat en aquest relat, ben escrit, detallat i per reflexionar, tot i conèixer el contingut que suposa.
Molt bé Ània !!
Salutacions.
Rosa.
l´Autor
![Foto de perfil de Ània Llum Foto de perfil de Ània Llum](/imatges_autors/1042701.jpg?rnd=143941048)
35 Relats
90 Comentaris
6243 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
No som escriptora, sinó una d'aquestes joves a on pàgines web com aquesta tenen l'amabilitat de cedir-nos un espai perquè diguem la nostra en forma de relat breu. La meva columna es titula "La banyera voladora", perquè sincerament no se m'acudeix què més dir davant del panorama que m'ofereix els meus pensaments i reflexions, i és vertaderament un goig i un privilegi que vosaltres la vulgueu llegir.Últims relats de l'autor
- A QUALQUE LLOC PROP DE LA DESESPERACIÓ
- Salm cec
- Nocturn Op. 15, núm. 2 en Fa-Sostingut Major
- MISCEL·LÀNIA
- DESESPERANÇA MATINADA
- TROSSET DE LA NOSTRA DIVINITAT
- Tot
- A VOSALTRES, LES QUE M'ESCOLTEU
- Des d'aquí som una estrella
- De l'ambre dels teus ulls
- Al castell de santa Àgueda
- TARDOR
- Febrer abeurat, mig any assegurat
- Tramuntanenques
- La ronda buscada