Cercador
Eren dos joves enamorats..
Un relat de: MartetaDos joves enamorats sobre l'any 1943 passejant pel voltant de la Seu de Palma.
Rient i agafats de la mà van, com a nens petits, feliços per res i per tot alhora. No parlen de sentiments, pareix ser un tema tabú per ambdos però encara no ho saben.
Ell està promès amb una altra dona, més rica que la que està agafant amb fermesa ara la seva mà. Ella no sap res de tot això, però és feliç.
Ell sap que la relació amb la Margalida no és possible però continua callant la cruesa de la veritat oculta dins seu.
Dos joves enamorats volten i volten pels carrers de Mallorca.
Avui no són matrimoni, mai ho van ser. Na Margalida va saber que ell es casaria i no va voler tornar a veure'l.
No, avui no són matrimoni. Ara ella està casada i enamorada en la vellesa més bonica que hi pot haver.
I, somrient, amb la mà al cor, em conta tota aquesta història a mi, la seva neta. Diu que aquesta història és la més bonica que recorda de la seva joventut i que sovint pensa amb ell,malgrat les llàgrimes que degué plorar . Pensa en si és viu o si és mort. Qui sap.. diu. Potser mai ho sabrà
Ara sé perquè diuen que els bons records segueixen sempre vius dins els nostres cors. I sé que la meva padrina mai oblidarà els seus intensos ulls marrons i el seu somriure tímidament girat cap al costat esquerre.
Rient i agafats de la mà van, com a nens petits, feliços per res i per tot alhora. No parlen de sentiments, pareix ser un tema tabú per ambdos però encara no ho saben.
Ell està promès amb una altra dona, més rica que la que està agafant amb fermesa ara la seva mà. Ella no sap res de tot això, però és feliç.
Ell sap que la relació amb la Margalida no és possible però continua callant la cruesa de la veritat oculta dins seu.
Dos joves enamorats volten i volten pels carrers de Mallorca.
Avui no són matrimoni, mai ho van ser. Na Margalida va saber que ell es casaria i no va voler tornar a veure'l.
No, avui no són matrimoni. Ara ella està casada i enamorada en la vellesa més bonica que hi pot haver.
I, somrient, amb la mà al cor, em conta tota aquesta història a mi, la seva neta. Diu que aquesta història és la més bonica que recorda de la seva joventut i que sovint pensa amb ell,malgrat les llàgrimes que degué plorar . Pensa en si és viu o si és mort. Qui sap.. diu. Potser mai ho sabrà
Ara sé perquè diuen que els bons records segueixen sempre vius dins els nostres cors. I sé que la meva padrina mai oblidarà els seus intensos ulls marrons i el seu somriure tímidament girat cap al costat esquerre.
Comentaris
-
amor impossible record segur![Ofensiu]Romy Ros | 01-09-2013
Curiosament sempre es recorda intensament allò que no arribem a temir mai, allò que ens va fer patir. Bé aixi són els amors impossibles! Si hagués set poddible hauroa srt un amor tan quotidià que en comptes de records hi haurien fets i això sembla trencar ça màgia. Jo que ja sóc dona madura crec que l'amor de la vida és aquell amb el que teixeixes i construeoxes MOMENTS!!
Tot i així és molt tendre i ple de sublimacio el teu relat. -
Molt bé Marta.[Ofensiu]Annalls | 28-08-2013
Molt maco aquest relat d'una historia certa. A més es molt tendre el fet de que la protagonista sigui la teva avia.
l´Autor
![Foto de perfil de Marteta Foto de perfil de Marteta](/imatges_autors/1027237.jpg?rnd=2054163948)
227 Relats
394 Comentaris
169595 Lectures
Valoració de l'autor: 9.77