Cercador
Els fills oblidats
Un relat de: angieEls fills oblidats.
Cada nit s'arrupien als graons de les escales de l'estació Leningradsky, entre les tuberies de subministrament d'aigua calenta i al clavegueram. N'hi havia a milers i no eren rates, eren nens, molts d'ells menors de set anys.
Vivien entre el renillar eixordador dels vagons que descarregaven passatgers amb constància, la mateixa amb la que ells inhalaven cola, bevien alcohol o remenaven les escombraries. Havien fugit de la pròpia llar on la por presidia sempre la taula, on la violència tenia la cara de foll del seu pare i la misèria era plat del dia tota la setmana.
Eren com una gran família on els grans se'n cuidaven dels més menuts i els orientaven en la terrible i segurament curta història de la seva vida. Havien d'avançar amb la societat cap a un capitalisme que es publicitava amb llums de neó i olor de whopper amb ceba.
Però el més terrorífic, succeïa a la llum del dia, quan homes amb llargs abrics de pells s'apropaven amb caramels i uns bitllets a la butxaca.
Aquells àngels sense ales venien la seva inocència i els seus somnis a veritables dimonis d'urpes llargues i paraules mancades d'afecte, que després els denunciaven i feien que rebessin els cops de la policia, mentre dins els seus fràgils cosos només plorava la gana i creixia sense remei la sida i la tuberculosi.
I al deixar la ciutat de Moscú, destí d'un viatge de negocis, pujat al darrer vagó d'un tren que em tornaria cap a casa, el vaig veure somrient, amb la seva jaqueta descosida i massa llarga, descalç d'un peu i amb els ulls mig aclucats per la seva addicció. Deuria tenir l'edat de la meva filla.
Llavors, com sortint del mateix infern, un diable de mirada grogosa, llavis sucosos i cos dominant, el va prendre pel braç i se l'endugué allà on la foscor es barrejava amb piles de papers acumulats per les corrents d'aire. El tren arrencà, però abans vaig poder sentir un crit esfereïdor i amb ell un tros del meu cor es perdé entre les rajoles llardoses d'aquella estació amb nom inolvidable.
Comentaris
-
Esfereïdor[Ofensiu]Naiade | 12-01-2007 | Valoració: 10
Pensar que això es la realitat, fa posar la pell de gallina.
Es important que de tant en tant se'ns refresqui la memòria amb relats com aquest, tan cru, tan trist, tan autèntic.
Es necessari fer agafar consciència, intentar cridar invocant justícia.
Ens cal lluitar, i comunicar com tu fas es una bona eina.
Una forta abraçada.
Naiade
-
suposo que...[Ofensiu]Capdelin | 20-04-2006 | Valoració: 10
quan es parla que volen "un món millor" es refereixen a això del teu relat o volen dir tenir més poder per canviar més sovint de cotxe, millor estatut i poder pagar el pis de cinquanta milions...
Maltractar els infants és el pitjor terrorisme, és la cara oculta del planeta que ens avergonya... o potser ens fa sentir millor i exclamar: pobrets...! Quina sort tenim de no ser ells...
Una abraçada! -
Buuuuuff, angie...[Ofensiu]Màndalf | 29-03-2006 | Valoració: 10
m'has posat la pell de gallina amb aquest relat tan esferïdor.
Recordo que fa un temps vaig veure un reportatge a la tele sobre aquests crios... era molt colpidor... una bona part d'ells no arriba a la majoria d'edat i el més trist és que no tenen pràcticament sortides del forat on els ha posat la societat.
Un relat molt crític, esgarrifós i tristament real. -
Ovelles hipócrites[Ofensiu]jugant amb les lletres | 13-03-2006
Tanquem els ulls a realitats oblidades. Sols quan algú ens recorda que hi ha més merda allà on els nostres ulls no es dirigeixen -perquè fa mal al cor-, recordem la sort que hem tingut, que tenim i que ,qui sap, si tindran els nostres fills.
El relat meravellosament sinistre, escrupolosament real, fa emmudir les idees i avergonyir de ser com som, de no fer res.
I després d'aquestes poques paraules tot seguirà igual: callarem, menjarem, dormirem i quan algú ens torne a ensenyar la llum de sol, demanarem per favor que ens tornen les cadenes i que ens posen al davant altra vegada el circ de titelles que ens agrada veure, perquè som així d'hipocrites i ho serem sempre.
No és un crítica personal, sino més bé social, d'una societat d'on jo - per suposat- en forme part, com l'ovella... ovelles hipócrites. -
Inoblidable[Ofensiu]jacobè | 09-03-2006
Òndia angie! No t'havia llegit aquest commovedor repte. Recordo l'esgarrifós reportatge. Certament, són angelets sense ales. Conviuen amb la mort.
Veig que hem fet el viatge al revés. Últimament estic una mica desconnectada perquè m'estic traslladant a la nostra estimada ciutat! He entès molt bé el teu comentari. Estic acabant de polir un relat que va en la mateixa línia.
Fins aviadet! -
La Banyeta del badiu | 03-03-2006 | Valoració: 10
Molta canalla oblidada, molta miséria, corrupció i pobresa. I em pregunto, perquè als que volem adoptar un d'aquets fills oblidats i llenzats,ens tracten com si fósim traficants de persones ?. Perquè s'ens fa bobejar de malamanera, ens treuent els diners en paperasa i s'els reperteigent entre "màfies" mentres els nens no veuren res del diner que diuen que és per ells ?. I per rematar, SI ETS MASA GRAN , i ..."si t'el dónen " !!, la criatura tindrà entre 8 i 17 anys.
Pilar. -
Els nens[Ofensiu]98765 | 03-03-2006 | Valoració: 9
Sempre és dur pensar que els nens són els qui rebran d'una manera més devastadora els efectes del món construït segons els interessos dels adults. M'ha agradat molt el relat.
-
Que dur...[Ofensiu]Buk | 02-03-2006
Que dur, angie. Però al cap i a la fí, així és la realitat, no? I tu has sapigut explicar-la molt bé, sense endolcir-la ni guarnir-la. M'ha agradat molt, el teu relat. Molta mala llet en molts poquets mots. Felicitats.
-
buff[Ofensiu]neret | 02-03-2006
quin mal rotllo que m'ha agafat... la veritat és que no és un conte molt addient per a llegir abans de començar a treballar, però vaja, ja és això, en cap moment pretèn ser una lectura agradable sinó tocar la fibra. I ho aconsegueix, certament.
M'ha agradat molt, curt però intens, i ben escrit. Potser m'hi ha sobrat l'escena final amb el segrestador del nen... gairebé no calia per impactar al viatger, amb tota la misèria que havia vist. Jo, com a mínim, ja estava impactat.
Enhorabona, i gràcies pel teu comentari. Celebro que t'agradin els U2 també! -
et felicito novament ;)[Ofensiu]Àfrika Winslet | 01-03-2006 | Valoració: 10
pel repte que és genial, però també per haver-te decidit a penjar-ho (molt bona idea, s'ho mereixia!). Ja saps que quan el vas presentar ens va agradar molt, de fet podria dir-te que vas quedar en "segona posició" jeje.
molts petons!
Valoració mitja: 9.86
l´Autor
![Foto de perfil de angie Foto de perfil de angie](/imatges_autors/147155.jpg?rnd=761512833)
199 Relats
1457 Comentaris
280330 Lectures
Valoració de l'autor: 9.83
Biografia:
Sóc tan sols un fantasma d'allò que m'agradaria ser, per això em trec el llençol sovint i em despullo entre la prosa i la poesia, per trobar el món que somnio.El meu correu :angels_torres2@hotmail.com
Últims relats de l'autor
- HAIKÚS ENTRE SOL I LLUNA
- Tots cagats
- Insistència noctàmbula
- Etern riu de porpra
- L'hora dels adéus
- Bassal
- Atac sorpresa de la classe obrera
- Crits des del turó
- Moriré imaginant que moro
- L'essència del crim
- Haikus sense dits
- La prunera borda o tankes del desencís.
- Reis sense corona
- Companys de taverna
- Pàgines d'un diari recuperat