Cercador
El tren del destí
Un relat de: Jordi Abellán DeuCaminant al costat de les vies
esperant que arribi el tren del destí.
No hi ha horaris, no hi ha avís.
No tindrem una segona ocasió.
Hem d’estar atents per quan passi.
Res de mirar enrere.
Els obstacles ens farien caure,
però a punt per córrer
si el tren passa al nostre costat.
Sense dubtes em llenço
provant d’agafar la porta,
conscient del perill
de caure i quedar ferit.
No m’importa, estic tranquil,
sé quin és el meu fi:
Caminar i caminar
Fins trobar el teu mirar.
No deixar-lo escapar
fins que tu em diguis... Sí.
Els vagons estan buits,
els demés són espectres sense cos.
Tan sols en un hi ets tu.
Clara con la llum,
sòlida com la pedra,
serena com el cel d’estiu.
No em veus a la porta?
Jo només puc trucar,
ets tu qui m’ha d’obrir
les portes del teu cor.
No em deixis aquí.
No puc moure ni un dit
esperant veure per fi
els teus ulls mirant-me a mi.
No tinc pressa, estic tranquil,
sé quin és el meu fi:
Caminar i caminar
fins trobar el teu mirar.
No deixar-lo escapar
fins que tu em diguis... Sí.
Comentaris
-
No deixis escapar el tren[Ofensiu]elenam | 31-10-2012 | Valoració: 10
És ben cert el tren passa i no s'ha de deixar escapar, no el deixis perdre sinó potser te'n penediràs, bon poema, la veritat m'ha agradat molt , m'he llegit alguns d'altres que has escrit, m'agraden molt.
Felicitats!!! -
Camí de ferro[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 27-10-2012 | Valoració: 10
L'amor és com un camí de ferro, llarg, dur i misteriós. On va? S'allunya espai enllà, però saps on és l'estació. És darrere el túnel de Montgat, mirant la platja, prenent el sol. És allà. Només has de caminar una miqueta, passejar pel passeig i hi arribaràs. Corre, que no sents el xiulet? Una abraçada Jordi.
Aleix
-
Bona metàfora ![Ofensiu]Nonna_Carme | 27-10-2012
Crec que el tren del vertader amor tan sols passa un sol cop , a la vida . Tal vegada i pels molt afortunats , dues. Cal estar ben alerta i no deixar-lo escapar.
M'agrada el teu estil , Jordi. Et seguiré llegint.
Gràcies pel teu amable comentari.
Veig que ets molt prolífic però que ets bastant nou a RC i per tant t'envio una abraçada de benvinguda. -
l'amor..[Ofensiu]universbrillant | 26-10-2012
..quan existeix amor, no hi ha barreres que ens tanquin aquest sentiment.
Molt bonic! -
tren d'amor[Ofensiu]ales de foc | 26-10-2012 | Valoració: 9
és bonic saber que tenim un vagó per nosaltres. I una vida dins que anirà sempre amb nosaltres. un destí, un fi. Un Si.
-
Poema d'enamorat[Ofensiu]aurora marco arbonés | 26-10-2012 | Valoració: 10
És bonic saber quin és el tren que un ha d'agafar a la vida, el tren que porta a la felicitat. No s'ha de deixar escapar, s'ha d'estar vigilant per a atrapar-lo, ni que sigui en marxa, perquè potser no en tornarà a passar un altre com aquest.
M'ha agradat molt la teva manera de proposar aquest poema d'amor, la metàfora del tren sense horari ni avís.
L'he trobat molt encertat.
Valoració mitja: 9.8
l´Autor
![Foto de perfil de Jordi Abellán Deu Foto de perfil de Jordi Abellán Deu](/imatges_autors/1037863.jpg?rnd=287688743)
149 Relats
250 Comentaris
104996 Lectures
Valoració de l'autor: 9.86
Biografia:
M'agradaria dir que sempre m'ha agradat escriure. Però no puc.Vaig començar a escriure petits pensaments en forma de pretesos poemes, i dic això de pretesos perquè no em considero poeta, quan ja tenia algun que altre anyet.
El que si vull que sapigueu, és que escriure m'ha ajudat molt a intentar, que no aconseguir, posar d'acord el garbuix de dalt del sostre, si preferiu la part pensant, amb la part que batega, "boom, boom, boom.", que diu el Peter Gabriel en la seva meravellosa cançó Solsbury Hill.
En fi... Que potser abans de morir alguna cosa hauré après i de moment estic content amb intentar-ho.
Una abraçada relataires.
Jordi
P.D.
Algun cop he pensat en comentar algun dels relats que llegeixo d'una forma més personal al relataire. Potser algú de vosaltres pot haber-ho pensat al llegir alguna cosa que jo hagi escrit.
Només per si voleu us deixo una adreça de correu electrònic pel que vulgueu comentar, dir, criticar, o el que sigui que us vingui de gust.
jordiabellan@gmail.com