Cercador
El sentit de la vida
Un relat de: Sareta_16¿ Què vol dir "El sentit de la vida" ?
El significat del terme "sentit" resulta difícil de precisar dintre d'uns límits, amb la qual cosa - en fer-nos la pregunta sobre el sentit de la vida - no sabem ben be que ens estem preguntant.
Crec que el sentit de la vida és molt relatiu, depèn de cadascú i des del punt de vista en que es miri la qüestió. Jo m'he centrat en cada època que anem recorrent mitjançant la vida, depèn del moment en què es miri serà: passat, present o futur.
Tot seguit, aniré desenvolupant cada punt:
Començaré per el present.
Jo crec que cada persona durant el temps present, és a dir, en aquest precís instant, va creant el seu propi sentit de la vida, amb les accions que realitza i la forma de enfocar les situacions i problemes, ja que totes i cadascuna de les petites o grans coses o obstacles que se't presenten al llarg d'aquest camí fins la mort que anomenem vida, ho viuràs d'una manera o d'una altre totalment diferent, tot sempre anirà lligat en la personalitat de l'individu. Per això, quan algú diu: "no trobo sentit a la meva vida", no diu realment: "no sóc capaç de donar sentit a la meva vida" i crec que el no saber donar sentit és per la manca de no saber que volen dir els petits o grans detalls esmentats anteriorment, aquests significats són els que donen sentit a la vida; però no és fins al cap d'un temps determinat, a mesura que et vas fent gran i madures i és quan mires "cap enrere" i veus el sentit o trobes el significat d'aquelles petites o grans coses que han donat un sentit a la teva vida en el que ara serà passat i aquest fet de veure el sentit que li has donat a la vida et pot ajudar de cara al futur, a decidir si continues actuant de la mateixa manera o vols donar fer un canvi i anar cap a una altre direcció.
De tota manera com he dit abans el sentit que es doni la vida és molt relatiu, depèn de la persona i a la vegada, de la seva manera de actuar i pensar.
Finalment dir que alguna cosa té "sentit" quan "val la pena" i per això hem de disfrutar tots els nostres moments de la vida al màxim com si fossin els últims de la nostra existència per poder dir que hem trobat el sentit de la vida.
Comentaris
-
Suscric el que diu la d'abaix, la tiamat![Ofensiu]Arbequina | 25-07-2006
Així no cal que llegeixis dos cops el mateix.
En fi, la vida és absurda i, clar, sense sentit.
Una abraçada.
Arbequina. -
Tiamat | 17-04-2005
el relat compleix el que pretenies, parlar sobre el sentit de la vida. S'enten què expliques, i aquesta crec que era la intenció, més que fer un relat amb intriga, o amb poesia, o amb el que sigui. Així doncs, res a opinar per aquesta banda.
sobre el que sí puc opinar, és sobre el que dius, ja que no acaba de convencre'm el que expliques, tot i que està acceptat per gran part de la humanitat.
El que et diré ara només és el meu punt de vista, i no pretenc fer canviar el teu. Només que miris les coses des d'una altra banda, i una mica d'aquí una mica d'allà, acabis entenen el món a la teva pròpia manera, ja que penso que hi ha d'haver tantes visions de la vida com persones existeixen.
Bé, jo crec que la vida no en té, de sentit. Ni tan sols quan mires el passat. Creus que quan mires al passat li trobes el sentit, però per mi això no és cert. L'únic que fas és seleccionar els records que tens d'una manera coherent, com si fos un conte. I t'oblides de tots els que no encaixen, i això és molt trist, perquè llavors passes per alt la meitat del que vius, ja que acabes capficat en voler entendre què has estat fent i seguir d'acord amb tot això. No n'hi ha de camins. Per explicar-t'ho d'una manera metafòrica, imaginat un espai infinit rodejat de puntets. Tu neixes al mig, o a un costat, és igual, és infinit. Llavors, plores per respirar. Tries un dels puntets que tens al voltant. Un en concret. Motiu? No n'hi ha, no hi ha sentit, a no ser que consideris com a sentit l'impuls de triar justament aquell puntet i no un altre. Llavors, tries el següent puntet, d'una manera conscient o inconscient, això és el de menys. I així, vas triant avançar pels puntets per on sents que has d'avançar en aquell moment. Al final, t'atures i mires enrere. Veus una línia, feta dels puntets que has anat triant. Però realment no és una línia, són, com ja he dit, puntets, fragments de vida minúsculs, sentiments, paraules.. cada puntet que tries no ve justificat pel següent, influenciat potser sí, però justificat mai. És a dir, posem pel cas que tu seràs escriptora d'aquí uns anys. Però haver descobert aquesta web, no es pot justificar pel fet que d'aquí uns anys seràs escriptora. Però potser, quan siguis ja una escriptora, miraràs enrere i diràs: és clar! per això vaig descobrir relatsencatala! perquè havia de ser escriptora!
bé.. crec que ja he xerrat prou, no sé si se m'ha entès gaire, però crec que així és la única manera de viure mirant només al moment, absorvint tots els detalls que t'envolten, perquè tots són igual d'importants, no veig perquè hem de donar més importància a les coses que ens passen i després tenen continuitat..
res més, ja callo. Perdona per la parrafada.
Una abraçada
Tiamat -
crec que la teva vida...[Ofensiu]Capdelin | 30-03-2005 | Valoració: 9
té sentit... li dónes importància... saps per on caminar i valores les coses segons l´època que estàs vivint... m´ha agradat la frase " hi ha persones que no troben sentit a la vida"... com dius tu, elles no li donen sentit... la deixen buida, avorrida, inerte, passada de moda, com si jas fos viscuda i escorreguda com una taronja...
i la teva veig que està plena de somnis però tocant de peus a terra, d´equilibri i de tranquil-litat... això espero de tu...
segueix escribint, si us plau...
xcert... la de la foto, ets tu...? wapa!!!!
un petó i una abraçada d´un amic que et seguirà llegint i esperant nous relats teus!
ànims!!!! -
Sí senyora...[Ofensiu]Aur@ | 26-03-2005 | Valoració: 9
el busques, el trobes i el descrius de manera ben clara i concisa. Curiosament, tinc un relat pendent de publicar que du el mateix títol. Però crec que em falta la precissió que tu li saps donar...
Si amb 16 anys escrius així de bé, si saps dur la joventut tant formidablement, el teu somni es complirà: seràs bióloga.
Saliut!
Valoració mitja: 9
l´Autor
![Foto de perfil de Sareta_16 Foto de perfil de Sareta_16](/imatges_autors/73169.jpg?rnd=1518591734)
28 Relats
145 Comentaris
52686 Lectures
Valoració de l'autor: 9.66
Biografia:
Avans de tot només dir que no em considero bona escribint, simplement escric per exterioritzar els meus sentiments i sensacions i així mitjançant aquesta terapia no em destrossen per dins.Els escrits són el reflex dels meus sentiments...
Aviam que us puc contar de mi, tot i que no sóc bona describint-me...
Sóc una noia de Barcelona i tinc 16 anys, estic estudiant el Batxillerat científic. Un dels meus somnis és ser Biologa.
Les mates són el meu pitjor malson...O_ô
Llegir m'apassiona és un mòn on em puc evadir de la realitat, oblidar-me de tot el que m'envolta i viatjar més enllà dels somnis...
Recomano la ITACA, té molt talent i és una bona amiga, per no dir la millor que he tingut mai!:)
Si em voleu conèixer el meu msn és: sara_romero_88@hotmail.com
--------------------------------------------
Som la cançó que mai s'apaga, som el combat contra l'oblit, som la paraula silenciada, som la revolta d'un sol crit...
I quan la nit ens ve a buscar, som tot un món per estimar, som una història per guanyar, tot un futur per començar...
[[El valor de les coses no resideix en el temps que duren..sino en la intensitat amb la que es produeixen...per això existeixen moments inoblidables, coses inexplicables i persones incomparables]]
>> No em preocupa el que pugui pensar de mi la gent, simplement estan massa capficats pensant en el que pugui estar pensant jo d'ells...