Cercador
Bleda tu, bleda jo. Total, una bullideta de res
Un relat de: rnbonetBLEDA TU, BLEDA JO. TOTAL, UNA BULLIDETA DE RES
(Jugant amb rondalles i acudits)
Això era una vegada que es van casar Peret i Marieta. I si a Peret li faltava un bull per acabar d'estar ben adobat, a Marieta, tres onzes del mateix. O siga, que a tots dos bledes els mancava una bullideta... Que no creieu el que us dic? Doncs heu de creure i pensar i pensar i creure, que tan babau era un com l'altra. Escolteu i veureu.
Un dia, la novençana se'n va tenir d'anar al mercat, per comprar uns pollets de titot, amb la idea de tenir-ne cura, alimentar-los, fer-los grandir i engreixar, vendre'ls pel Nadal i així aconseguir uns quants dinerets. Avisà al seu marit perquè no en fes cap de molt grossa, mentre ella estava fora.
Peret, sentit fam, decidí fer-se una truita per esmorzar. Anà al galliner i en veure que les gallines no havien post cap ou, pensà "Ui!... i ara, que faré?" I sense pensar-ho dues vegades li pegà una potada a la lloca, li agafà mitja dotzena dels ous que estava covant i se n'anà cap a la cuina, desvanit de la idea que havia tingut. Posà la paella al foc i, abans de batussar (batre) els ous, anà a buscar la marraixa de l'oli. En alçar-la, s'hi reflexà la seua imatge, menuda i desfigurada . "Ai rebotons!. Ací és on guarda Marieta el donyet que li neteja casa!", feu amb un somriure, content per la descoberta. El vidre li reflectí el somriure, que ell interpretà com una ganyota burlesca. "I ara et burles de mi? Ja t'apanyaré jo" I pataplaf! Tirà la marraixeta, que es trencà en mil bocins i escampà oli per tota la cuina.
-Ai, ara no tinc oli per fer la truita!-s'exclamà-. És igual, faré ous blanets...
I posà els ous en una cassola amb aigua, al foc. I l'aigua es calfà, i vinga bullir...Després d'una mitja hora, Peret va treure un ou, l'obrí. "Doncs encara està dur! Els deixarem coure més temps". Així que afegí més més llenya al foc. I el foc calfa que calfaràs, i l'aigua bull que bulliràs... I Peret esperant que els ous es feren tous i blanets...
Però... i ella?, demanareu. Perquè has dit que si Peret era ignorant, encara ho era més la Marieta....
Bo, seguim. Poc després de la cerimònia de les noces, un dia, el novençà li demanà a la dona que per sopar li fera uns pebres ofegats. I se n'anà al camp, on tenia unes faveres per collir.
Va tornar ja de nit, i Marieta li posa a taula un plat ple de pebres.
-Si estan sense fer!- exclamà Peret.
-Ai, ai! Quina desgràcia!! En un poal amb aigua que els he tingut tota la vesprada, i no s'han ofegat! Segurament és que eixos pebres sabien nedar!
I Peret es va tenir que conformar amb un pa de quarta i unes tallades de formatge. I ja havent sopat:
-Bo! Mira si t'he collit faves! Més de mig cabàs hi ha! Demà, per dinar, les fas sacsades, amb botifarra i costella de porc.
L'endemà al migdia, Peret arriba de l'hort tot suat i rebentat de treballar. Des de les cins del matí que era al campt i havia estat un dia de molta calor. I vet ací que es troba a Marieta, tota sufocada, sacsant una cassola plena de faves. I sacsa que sacsaràs, vinga a sacsar-la.
-Ai!, marit meu! Sis hores porte sacsant les faves, i no es fan! Quina desgràcia!
Estaven ansiosos per tenir descendència. I a les nits de lluna plena, encenien un ciri, el posaven a la tauleta de nit, s'agafaven de la mà i, per la finestra, es miraven la lluna, redona allà al cel, fins altes hores de la matinada. Tot, perquè havien sentit dir que la confluència de la lluna plena i el ciri encès a la tauleta propiciaven un fill mascle. Però encara que havien repetit moltes vegades, la descendència no arribava. Així és que, un bon dia, decidiren visitar un metge molt afamat, per tal que investigués les causes d'aquell fet i posés els remeis pertinents, o que els receptés alguna medecina per guarir-los del mal que els afectava.
Ja a la consulta, li explicaren el que volien i el que els passava.
-I vostès què fan per tenir eixe fill que tant desitgen?- els demanà el metge, que amb ull clínic, havia descobert que tenia dos exemplars de tòtil a la consulta.
I ells li explicaren allò del ciri a la tauleta de nit, i les mirades a la lluna, i la maneta.
-Però segurament hi ha alguna cosa que no fem bé, doctor, perquè fins ara...- afegí Peret.
-No, si està ben fet- digué el metge per no donar més explicacions. I amb més paciència que Job, s'apiadà d'aquella parella de beneitons i afegí: -Però no és suficient. Cal fer encara alguna altra cosa.. Vinguen ací- ordenà, tocat de sobte per una intuïció de la vena educacional i pedagògica, la seua vocació frustrada. I els portà a un quartet contigu, on tenia l'aparell de rajos x, un armari amb medicaments i atifells, una camilla i una cadira.
-Lleves la roba i gite's ací- li manà a Marieta. -I vostè sega a la cadira i mire atentament. Prenga nota mental del que jo vaig a fer.
I el metge es tragué la roba, pujà dalt la camilla i començà a fer-li la faena a Marieta, que no parava de sospirar i gemecar. Peret, esglaiat, mirava amb uns ulls com plats, però tenia ben clar que el senyor doctor no anava a fer-li cap mal a la seua dona, que els metges curen.
Quan acabà l'assumpte, es vestiren, passaren al despatx anterior, i el metge digué a Peret:
-Ho ha vist? S'ha fixat bé? Doncs això cal que ho faça, almenys, tres vegades a la setmana. És l'únic medicament que li recepte.
Peret es quedà cavil·lant. De sobte, decidit, sentencià, mirant alternativament el metge i la dona:
- Aleshores, senyor doctor, li sembla bé que li la porte dilluns, dimecres i divendres?
I conte contat, ja s'ha acabat. I aquell que no s'alce, té el cul foradat.
Comentaris
-
Que divertit![Ofensiu]Txell Pellicer | 10-05-2006 | Valoració: 9
Jajajajajajajajaja... Aquest parell potser haurien de llegir alguns relats de la secció eròtica d'aquets Relatsencatala... jajajajajaja.... encara que potser no entendrien de que van.... jajajaja... i ara en serio, les teves paraules al comentar el meu relat, que han estat poquetes pero bones mhan arribat a dins... del cor, eh, jejeje! Escolta,"rn" ja veus que em prenc la confiança, em podries comentar un altre relat que tinc, a veure com el definiries amb la teva punteria? I em dius que es "rebolica"?
Espero saber de tu, jejeje, mhas fet riure tant, que bo!
Pell
-
Ens l'envies a tribuna@guimera.info ?[Ofensiu]Antonio Mora Vergés | 19-04-2006 | Valoració: 10
Hola,
Si vols el publicarem encantats, cal únicament que facis la tramesa, possan el relat com arxiu adjunt en format word.
Tens alguna imatge al cap ?
Coneixes Guimerà ?
i www.guimera.info ?
Gràcies per la història
-
...[Ofensiu]Mon Pons | 11-04-2006
Sempre reflexiu i amb ironia punyent, el que suggereixes, i potser és el que caracteritza la teva escriptura. Moments, situacions, refranys, imatges del record, tradicions... i, en definitiva, l'ofici de viure que (sovint) no és fàcil. Enhorabona per donar-nos a conèixer la teva visió del món. Alguna vegada m'has fet pensar en aquella dita d'Àusies March: "En tu pensant, los delits no deliten; no delitant, perd-se l'amor de vida..."
Pd/ encara que no et comenti gaire, llegeixo amb molt de gust tots els teus relats. Gràcies, de nou, per comentar-me a mi!
Una abraçada, i salut i rebolica!
Mon -
Una mica bledes sí que ho eren....[Ofensiu]copernic | 12-02-2006
Un saber que no hauria de desaparèixer, aquestes rondalles de pagès igual que les dites i refranys. He sentit el mateix conte com a acudit però més modernitzat.
Enhorabona per la teva inclusió en la selecció de relataires 2. Tu ets el meu comentador més fidel i no vull deixar passar l'ocasió de felicitar-te. Salut i com tu dius, rebolica.
l´Autor
![Foto de perfil de rnbonet Foto de perfil de rnbonet](/imatges_autors/2860.jpg?rnd=1031144241)
273 Relats
1590 Comentaris
361626 Lectures
Valoració de l'autor: 9.76
Biografia:
Tururú, turrruuuurrúrúrúrú!ES FA SABER
A TOTHOOOM
QU' AQUEST RELATAIREEE
NO S'ENFADA NI ES CABREEJAAA
PELS COMENTARIS
ADVERSOOOS
ENCARA QUEEEE
ESTIGUEN FEEEETS
AMB MALA BAVAAAA.
Tururúu!Turrurú!
*********
rnbonet ha tingut fills i ha plantat arbres. Ara, entre altres assumptes i dèries, es torba escrivint. Punt i apart. Format en llengua forastera, "por justo derecho de conquista" i "por el imperio hacia Dios" -com tots els seus congèneres a la mateixa època-, utilitza sempre per escriure aquella que li era pròpia, -és a dir, la present- per allò de la identitat i els orígens. I possiblement -caldria un psicoanàlisi seriós- per fer la guitza a la "classe dominant" del seu País. Potser. Punt i apart. Es considera agnòstic i crític, còmic i tètric, dàtil i fútil, pràctic i teòric, bàquic i anàrquic... i tots els mots plans amb titlla que vulguen vostés, i algun que altre d'esdrúixol. Quan es posa filosòfic -cosa que sol ocórrer si li toquen els testets o les barjoles- busca amb un cresol el trellat perdut per tanta gent del país, per tal de retornant-lo al seu poble -abans de fer catúfols totalment-, i veure si aquest esdevé d'una punyetera vegada un poble normal, en un país normal. S'hi cansa aviat, però. I abandona fins l'altra tocamenta. Mentrestant, ritme, paisatge i mesura. Amb qualque excès escaient, oportú. Què li anem a fer! Som de carn! Punt final.
![R en Cadena]( http://i101.photobucket.com/albums/m67/EmmaThessaM/jojaenformopart-focnegre.jpg )
EmmaThessaM en va 'encadenar' i jo he passat la cadena a "Ada Bruguera Riera" i a "Arbequina". I a "La banyeta del badiu", i a "Biel Martí".
(descobreix què és "R en Cadena")
*¿ I si visitàreu aquest
maridatge?
Un intent de col·laboració amb gent propera. I d'RC!
Últims relats de l'autor
- Jaumet ...i el més enllà
- Aquell que caminava
- CURSA
- Bonancenc
- MISTERI A L'ERMITA (2ª part) Relat escrit a 8 mans -Mena, Akeron,deòmises,rnbonet-. I il·lustrat a 4 mans -brins i jo mateix-
- MISTERI A L'ERMITA (1a. part) Relat escrit a 8 mans -Mena, Akeron, deòmises i rnbonet- . I il·lustrat a 4 mans -brins i jo mateix-
- Paradisos
- "SERRA DE MARIOLA, TOTA FLORETES"
- Dos de l'any
- L'armari
- Taula del huit
- De cognom, Lleonard
- Esculpint menhirs
- LA VENEDORA DE CLAUS .Relat clavat a deu mans: Mena, Akeron, Lecram, lisboa i rnbonet)
- l'EmaHac