Cercador
Llista categories
Detall intervenció
RPV 56 "Quatre gotes"
Intervenció de: Jere Soler G | 11-10-2008
Avui us presento una imatge d'un artista català, que es diu Octavi Intente.
Cap al : Repte
És terrassenc bo i que va néixer a Castellar del Vallès:
Qui és : l'Octavi?
Si no vaig errat el seu estil és el pop, però no en sóc gaire expert.
El seu web:
Cap al : seu web
La imatge que us proposo per tal que us inspireu pel poema porta per títol "Quatre Gotes":
Us deixo de temps fins... Dimecres a les 15:00.
Poemes amb un mínim de vuit versos i un màxim de cinquanta.
I una petició, que si voleu podeu seguir i que m'agradaria que valoréssiu en escriure el poema i després en votar el que més us agradi: "Treballeu tant la sonoritat com el significat del poema; però sobretot la SONORITAT, que entri per la orella"
Només afegir que l'Octavi té una curiosa característica i és que malgrat que gairebé mai no ens veiem, és cosí meu.
A reveure!
Respostes
-
el primer enllaç estava malament!!!!
Jere Soler G | 11/10/2008 a les 08:31
-
Maresmes selenites
Bruixot | 12/10/2008 a les 10:57
Maresmes selenites
L'enigma d'aquest mar on
t'emmiralles,
la por de la frontera que és
la platja on mor el mar
i la platja mateixa.
La remor del negre fet
aigua.
Que fas amb l'ham clavat, clofolla i clofa, si
closca avall hi creixen posidònies? El
clau m'ha tret l'orgull de tanta aleta i
blasmo el coral que em fendeix l'escalpel.
Ja ve l'escola de meduses! Disbauxa i panxa que
menjarem toxines! Jo vaig ben tip de cargols
i petxines, i ves per on, no en trobo de més fines
que les que dus penjant de trapezistes.
M'han arrencat un ull! Vigila que mossego. Tinc
deu-mil prismes pringats de pebre negre
i tu, que fas, sintètic i patètic, que enllà del
sostre no hi pot haver ni pesquis.
Trofeus. Troqueus. Trineus de fang al tròpic. Mireu
que feu! Ja ve el tremall de sempre. Fot-li ben
fort que el camí és utòpic, i ens porta fals al
fons del gànguil vell. Serem les rostes torrades
de la festa. Qui té la clau del pany d'aquest tapany?
Llegir el llenguatge de l'arena
en l'escuma que es dis-
sol.
Mirar per no veure
-hi
de debò.
Oblidar-se en quatre
gotes.
-
RE: RPV 56 "Quatre gotes"
Paraula | 12/10/2008 a les 15:01
Si faig un poema i vull participar-hi, l'he de penjar ací? És que fa molt de temps que no entrava, anys (!), i hui m'hi he decidit i vaig una mica perduda.
Gràcies i besets!
-
El lament del mar
F. Arnau | 13/10/2008 a les 19:55
"It if was only the dark voice of the sea"
-WALLACE STEVENS-
I
Aguaita el mar, escolta el seu lament
pel cel de plom, pels còdols de l'escull
ple de residus com un abocador
tèrbol i obscur on suren atifells,
restes del nostre sistema del consum;
bidons de cru, llaunes de conserva
i tot el plàstic que no desapareix...
II
La seua veu ens canta un cant molt trist,
les seues ones, com crineres d'escuma,
són com un crit que ens diu que encara es pot
recuperar l'antiga resplendor,
mentre que el cel ens plora quatre gotes
i l'home calb obri el seu paraigua,
aguaita el mar i escolta el seu lament.
***
FRANCESC
-
Rectificació: Canviar resplendor per brillantor al quart vers de la 2ª estrofa que quedaria així... "recuperar l'antiga brillantor"... Moltes gràcies! (No +)
F. Arnau | 13/10/2008 a les 20:09
-
Quatre gotes
Xantalam | 13/10/2008 a les 20:03
El vent arítmic batega
descabella un pensament volàtil
embolica blens de records
i en la línia tensa de l'horitzó
una gavina desploma el vol
Cap missatge dins l'ampolla
ni a la butxaca buida de la memòria
només l'halitosi agra, l'estertor agònic
un esput hemàtic, un esguard erràtic
un esquitx de mar a les mans
Ja no són blancs els núvols al mirall
la rufagada desarrela un fanal roig
cendreja l'envelat cobert de guspires
suspeses, ingràvides de paor
Només quatre gotes es precipiten
suïcides
-
El petroli en llauna abandona el busseig
Leela | 13/10/2008 a les 23:55
És dilluns de gavardina, d'un vespre
amb cafeïna. La mar mor massa salina:
Sobre el mormoleig de l'oneig
cau un plovineig entre el bromeig,
degoteig, clapoteig, xarboteig
bressoleig del llebeig
Sota el clímax del xipolleig, ho recordo tot inconnex:
El qui quan plou no s'alegra és que no té terra
I, com si sentíssim ploure, ens quedem
sense la lluna per mirar-ne el reflex,
i la llauna s'allunya i ens deixa
petroli en panteix: cel rogent, pluja o vent,
... o molt mal temps.
Capbaix penso: només seran quatre gotes'
Moix, amb lleuger llagrimeig, tanco el paraigües
A casa, avui, encara podrem menjar peix.
-
Gotellada espatllada
bocidecel | 14/10/2008 a les 19:15
Pluja fina llisca
per paraigua i gavardina
del rocam és mantell suau.
Silenciada pel murmuri
i balanceig de l'onada
regalima i no espavila
la sinuosa calma marina.
Ja pren embranzida
ara ruixa i clapoteja,
les gotes concretes
forfollen, graponegen
una penya impenitent,
neguitegen i escrostonen
la plàcida capa amb estropell.
Equable gotellada l'espatlla
descompassat clacar i espetegar
de la llauna i de l'envàs,
rebordall que estenallat
afaiçona paisatge violat
misèria de brutícia capciosa
indestructible.
-
El país de les meravelles.
mjesus | 15/10/2008 a les 00:47
On he arribat?
No, no és el país de l'Alícia
tot és ple de brutícia.
Miro enllà,
dins la mà closa:
un cor eixut i esmaperdut;
regalima dolor per aquesta fossa.
A què hem arribat?
La mar ganyada, garbella i escup
contra la roca, els monstres garruts.
Miro enllà,
no hi ha ormeig a la meva mà
ni coratge per dissipar
aquest paisatge contaminat.
Perquè he arribat?
Petrificat com una bubota,
espero potser només espero,
quatre gotes.
Respon a aquesta intervenció
Nous recomanats editora
Últims comentats
- Diàleg fictici amb Versaleta. (2 comentaris)
- Llavor (2 comentaris)
- Reivindicació (4 comentaris)
- MIGDIADA (3 comentaris)
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- Campi qui pugui (2 comentaris)
- INTERVENCIÓ ANAMÒRFICA (1 comentaris)
- SI N’HI HA DE GENT RARA!... (1 comentaris)
Nous més llegits
- MIGDIADA (911 lectures)
- POEMA HUMITÓS (414 lectures)
- Llavor (354 lectures)
- VERGONYA DE POLÍTICS (350 lectures)
- La sal atrapada en la memòria (341 lectures)
- Mentre couen les mongetes, escric (287 lectures)
- DARRERS DIES (236 lectures)
- En directe des de la plaça de Sant Sebastià (202 lectures)
- A LA DERIVA (186 lectures)
- A la platja! (175 lectures)
Nous més comentats
- La sal atrapada en la memòria (13 comentaris)
- A LA DERIVA (13 comentaris)
- Mentre couen les mongetes, escric (10 comentaris)
- El bes (9 comentaris)
- A la platja! (7 comentaris)
- L’estel petit i llunyà (7 comentaris)
- d'avui i d'ahir (7 comentaris)
- I és aleshores... quan tot passa (6 comentaris)
- Amb ganes de CONVERSAR (6 comentaris)
- Terra estimada (5 comentaris)
Nous més votats
- A LA DERIVA (Agrada a 3 relataires)
- POEMA HUMITÓS (Agrada a 3 relataires)
- Amb ganes de CONVERSAR (Agrada a 2 relataires)
- I és aleshores... quan tot passa (Agrada a 2 relataires)
- El bes (Agrada a 2 relataires)
- Mentre couen les mongetes, escric (Agrada a 2 relataires)
- DARRERS DIES (Agrada a 2 relataires)
- Ara que tinc mig segle i tres lustres (Agrada a 1 relataires)
- Vint nanoocurrències sobre GARGOTS. (Agrada a 1 relataires)
- Reivindicació (Agrada a 1 relataires)