Cercador
Una petita poesia: Ahir era el demà.
Un relat de: marco3434El vent m'envoltava
amb frescor d'enyorança,
remors de fulles caigudes
i records de sons oblidats.
L'arbre m'acaronava
amb dolça melangia,
i em deia no ploris,
el passat no tornarà.
Esvaït ja el dolç ahir
al que en tants moments
jo li deia, no encara,
hi haurà temps demà,
Avui el meu cos plorava
per la trista follia
del que ahir tot ho tenia
sense veure la cruel ironia
de que ahir era el demà.
Comentaris
-
* dolça melangia *[Ofensiu]kispar fidu | 18-09-2006
em considero fan esporàdica de la Melangia! sí, sí, de tant en tant la necessito, necessito sentir-la, trobar-me estranya entre tanta gent, sentir-me sola entre la multitud i trobar-me perduda i confosa sense motius...
L'amor, el desamor i la desesperança... què dir-ne; sovint present en l'Ahir i el demà, esborrant plàcids somriures que innocents i tendres es dibuixaven.
Que què és R en Cadena?
uooouooo! Doncs, aquí tens la cadena:
ENHORABONA!!! ACABES DE REBRE UN COMENTARI ENCADENAT!
Fes clic a la imatge i descobreix de què es tracta
que vagi bé!
ens veiem entre lletres!
Gemm@
-
M'ha agradat la teva poesia...[Ofensiu]Bruixot | 18-09-2006
tot i ser senzilla, és musical, és sonora, i és profunda. Sí, m'ha agradat, llegir-la i repetir-la en el meu interior.
Gràcies per ensenyar-nos-la!
Xavier - Bruixot -
TOTS JUNTS VÈNCEREM DEMA! [Ofensiu]Josep Vendrell i Torres | 09-09-2006 | Valoració: 10
Lluis Llac canta l'esperança, i tu amb la teva poesia també!
És ben cert, dema tots vèncerem.
La teva poesia és molt maca.
l´Autor
35 Relats
41 Comentaris
40282 Lectures
Valoració de l'autor: 9.53
Biografia:
Aqui ve la meva petita descripció que podeu llegir, o que podeu ignorar, abans de continuar viatge.Si heu decidit seguir i heu arribat ací la meva enhorabona. Se us concedeixen 10 punts. Per bescanviarlos podeu consultar la taula que Ron Weasley te penjada a la sala comú de Grifindor.
M'agrada llegir relats i encara més escriure'ls, notar com em cau al damunt la pluja fina, passejar per prats verds i molls, escalfar-me al sol, aspirar l'olor de les plantes remeieres, sentir la grandesa de les muntanyes, escoltar la remor del bosc, deleitar-me amb el so de la veu femenina i fer l'amor amb tendresa.
Si, crec que encara val la pena viure una miqueta més. La mort es un gran dó que ens han fet però la vida és un de més gran encara. Fruim una miqueta més d'aquest calze abans de deixar-ho tot enrere.
Vinga, valents i apa lins.
menfis3434@hotmail.com
Últims relats de l'autor
- La mort, fidel companya
- Els dubtes d'en Pau
- Pregària d'una persona que no creu
- La xineta
- En Màrius està enamorat! (Passió)
- La maledicció (èxit/fracàs)
- Diari d'un seductor
- El deute
- Crònica d'un suicidi
- El forat - 14ª part
- El forat - 13ª part
- El forat - 12ª part
- La meva visió de la vida
- Carta d'amor
- Missatge en una botella