Cercador
La petja sacrosanta
Un relat de: rautortor- a propòsit del RPV 231 Cultures arrasades
Vingueren del nord i del sud,
amb el sol i a contrallum,
de fora vingueren, insaciables.
Què volen aquesta gent...?
cantava l’aede desconcertat
a la sala dels miralls i l’eco
on s’apleguen els tresors,
l’empremta sagrada que el temps,
pas a pas, ens va llegant.
Portaven dogmes i una llengua
que volien inculcar-nos
de grat o per força, a sang i foc.
Caigueren, llavors, els astres
de la malastrugança i sorgiren
de l’avern els dimonis pitjors,
aquells que havíem amansit
a còpia de gestos i precs amables.
I els déus protectors, benignes i savis,
abandonaren els tòtems familiars
temorosos del fred i de l’oblit.
Què volen aquesta gent...?
repetia l’aede des del santuari.
Just quan l’estrèpit dels canons,
el soroll esmolat de les espases,
la cridadissa dels il•luminats
i el brogit sanguinari de la lluita,
o el silenci innocent dels nostres
estroncaren, de moment, la petja.
Comentaris
-
Xapó, mestre.[Ofensiu]allan lee | 20-10-2012 | Valoració: 10
Uff. Què boníssim. Què puc dir-te? Un cant de batalla. Mai no usem les armes si no és per defensar-nos. Serà per això que molts es creuen amb dret d'usar-les contra nosaltres?
Escrius amb tanta propietat i saviesa, a banda de trenar unes imatges de gran bellesa, que no sé comentar-te gaire res.
Barretada! al mestre de poesia.
a
l´Autor
229 Relats
785 Comentaris
147418 Lectures
Valoració de l'autor: 9.89
Biografia:
Raül Torrent i Torrent (Menàrguens, 1945)A més d’un sentimental impenitent, em considero un lletraferit sense remei. La docència, la història i l’arquitectura són la meva dèria i conformen bona part de les meves metes; la poesia, en canvi, és la companya de viatge, complaent i seductora, que tothora m’ajuda a descobrir qui sóc.
![](https://ep00.epimg.net/elpais/imagenes/2020/01/27/album/1580143043_859090_1580143868_album_normal.jpg)
Fotografia d'Arno Rafael Minkkinen
Últims relats de l'autor
- Agonia
- Nua
- Avui he vist el mar
- Una pietà palestina
- Escatxic de roselles
- El retorn d’una deu assecada
- Del pas del temps i la memòria
- Haikus de primavera
- ... i els canons deixaren de cridar
- És quan penso en tu
- Laocoont 2.0 [a Tel Aviv]
- L’àngel caigut
- El cromlec dels dotze menhirs
- Quan arribi l’hivern
- Sé d’un lloc, sé d’un temps