Cercador
La nena amb ulls d'ametlla
Un relat de: Shu HuaS'hi n'era una vegada una nena de pell morena, cabells amb punxa i ulls amb forma d'ametlla. Tan grans i tan negres eren aquells ulls i tan curiosos, que un dia se'n van voler anar a fer un tomb. Sí, sí, tal i com ho sentiu. I és clar, la nena no va tenir més remei que anar amb ells. Així que es va decidir i, amb motl de compte, va aixecar primer el culet del terra, després les mans i oh!, es va quedar dreta. Aleshores, sempre amb precaució, començà a caminar i oh!, no es queia. Els ulls van estar tan i tan contents! Per fi ho podien veure tot: la taula, les cadires, la porta del fons, la cuina... ah, no, la cuina no. Els papes de la nena eren taxatius: "A la cuina, no!". Després sí, molta carícia i molt petó, però el cas és que no la deixaven entrar. I ella sortia, quin remei!, però plorant, contxo! Entremig dels plors, per això, els ulls van veure uns botons molt divertits que tenia la tele, i cap allà que va anar la nena! Aleshores es tornà a sentir la veu de la mama: "No!" Què pesada! Au, un altre cop a bramar! Llavors és quan se'n va adonar de la capsa de joguines que hi havia a la saleta. Oh!, va exclamar la nena i es haver d'apressar perquè els ulls ja se n'hi anaven tots sols. Mira!, la pilota groga i oh, mira!, el Paku, la Tere i l'osset blau. Per una estona els ulls i la nena van estar tranquils perquè tot ho tenien a l'abast. Durà poc, per això, perquè, de cop i volta, es sentí la porta del carrer i una veu alegre que saludava. Papa! Papa!, exclamà la nena molt contenta. I ja els ulls se li havien avançat anant cap la mama perquè li ajudés a obrir la porta. Però no va caler perquè la porta s'obrí sola. Papa! I un altre cop els ulls i la nena estigueren tranquils una estoneta. Després, a l'hora de sopar, amb el papa a un costat i la mama a l'altre, la nena estava contenta. Com que els ulls eren tan ràpids, podia mirar-los tots dos quasi al mateix temps i així assegurar-se que no n'hi faltava cap, que mai se sap. I ja, es feu la nit i tocà dormir. A fer nones, cuca! Demà jugarem més estona!, deien els papes. La nena no ho tenia tan clar i, per si de cas, va plorar una estoneta abans d'adormir-se, fins que entraren primer la mama i després el papa. Ara sí que es quedava tranquil.la. D'acord, va dir, ja m'adormo, ja m'adormo, ja...
I la nena amb ulls d'ametlla començà un nou joc: el joc de la son. Els ullets descansaven relaxats i ella jugava, jugava, fins l'endemà. Mentrestant, al menjador, els papes sopaven i xerraven. Per postres, tot recordant la mirada tan bonica de sa filla, van decidir de menjar ametlles. Demà n'hi donarem a ella, va decidir la mama. A veure si ens l'acabarem menjant, opinà el papa, si a més de tan dolça, encara se li posen els ulls més ametllats. I així continua el conte un dia i un altre i un altre i...
Comentaris
-
Hola Glòria![Ofensiu]Màndalf | 08-11-2005 | Valoració: 10
Quina senzillesa i quanta dolçor desprenen les teves paraules.
Cal aprofitar aquests temps, que passen ràpid i guardar força records com estàs fent tu. Fixa't, ja ha passat més d'un any d'aquest relat; segur que en aquest temps heu anat aprenent moltes coses junts.
Ay, ay, ay que estem a prop de desvetllar el secret. Una de les preguntes que em vas fer s'hi aproxima molt,... quin misteri!.... uuuuuhhhh
-
La Banyeta del badiu | 12-10-2005 | Valoració: 10
Ja deu menjar ametlles i els contes els deu contar ella, te una bona mestra (la seva mama).
Un petonet. -
Bufa![Ofensiu]OhCapità | 21-04-2005 | Valoració: 9
Després de llegir i llegir, i tornat a llegir, mmm, la tendresa s'apodera del meu cor, mmm, guarda'm el secret, ...
Com tot el què t'he llegit ho fas fàcil, molt fàcil, i això és el més complicat de tot. Frases curtes, precises, ..., caram saps escriure. Mmm, i a sobre desprens una dolçor que qui no et conegui en persona s'ho perd perquè vos sou tendresa i dolçor, com els ulls d'ametlla de la teva filla.
[Per cert, estic treballant en el poema per sa filla i vos, però el meu esperit està una mica trasbalsat, mmm, ja l'avisaré quan el tingui acabat.] -
Utilitzes...[Ofensiu]rnbonet | 19-04-2005 | Valoració: 10
...el llenguatge amb una dolçor encantadora, amb un lèxic i una sintaxi que semblen fàcils, de la teua mà; però què difícils són de lligar!
I això, Shu Hua, només ho pot fer una amor de mare posseïdora d'un considerable bagatge lingüístic. -
que mona![Ofensiu]AnNna | 19-04-2005 | Valoració: 9
que maco! que bonic... si és que és una monada aquesta nena! de veritat.... aiix que mona! jejeje! quina foto....
bé, que aquest relat està molt wapo... reflecteix aquest dia a dia... acompanyada d'aquesta joia, d'aquesta Lluna.
aNNNa -
quin relat mes tendra Gloria[Ofensiu]Conxa Forteza | 19-04-2005
Quasi m'ha fet plorar, quina sort teniu les dues, la nineta amb els ulls d'ametlla per tenir-te a tu, i tu per tenir-la a ella, m'ha fet recordar quan jo també contava contes a un ninet .... gaudiu al màxim ara que podeu ...
Una forta besada a les dues
Conxa -
quines coses més boniques[Ofensiu]Lavínia | 19-04-2005
que li dius a la teva nena, Glòria!! I ara que la conec penso com tu, com també penso que aquests "ulls d'ametlla" que li fan conèixer l'entorn, les persones i estimar-les també et fa a tu recórrer el seu món i estimar-la més encara, perquè al teu costat es fa gran, t'alegrarà i, a voltes, et farà patir. És a dir cada dia serà més i més teva i tu més i més d'ella, que és, en definitiva, el que passa entre pares i fills.
Molts petons, Shu Hua a tu i a la nina d'ulls d'ametlla
Glòria -
La setmana de...[Ofensiu]Llibre | 19-04-2005
COMENT
" I així continua el conte un dia i un altre i un altre i..."
Aquesta és la clau de tot plegat, no? Un dia rere l'altre, sempre al costat de la petita nina d'ulls ametllats, sempre descobrint amb ella les seves extraordinàries troballes, sempre acompanyant-la en l'exploració dels paradissos terrenals...
És un conte que pel to amb què està narrat cal qualificar dins el gènere infantil, però crec que és un conte adult. Una història que ens ensenya i ens aconsella que intentem créixer al costat dels nostres fills i filles, que caminem amb ells i que no ens cansem mai, mai, de mirar amb els seus ulls.
Perquè qui s'aixeca, qui inicia el caminar, qui es meravella davant els botons del televisor... són els ulls. Aquests ulls ametllats. Però, també, aquests ulls d'infant que a voltes nosaltres, els adults, perdem al llarg del camí de la vida.
I és que de vegades costa tant de soprendre'ns davant les meravelles que tenim al voltant. Potser es tracta d'això: de no perdre la capacitat de sopresa.
Els ulls ametllats donen dolçor al rostre de la teva filla... potser sí que us caldrà vigilar: "A veure si ens l'acabarem menjant ..."
Fins aviat,
LLIBRE
-
Tendre [Ofensiu]Xavier Valeri valeri coromi | 07-12-2004 | Valoració: 9
És un relat molt tendre. La tendresa és el que manté l'interès del lector, sigui gran o petit.
-
Felicitats![Ofensiu]Far de Cavalleria | 05-09-2004
Aquest bitxo que teniu està de sort i a tu t'ha provocat molta inspiració.
-
LA NENA DE LA XINA[Ofensiu]Marc Freixas | 27-08-2004 | Valoració: 10
Hola Shuhua;
deixa'm que et faci entrega d'aquest poema :
LA NENA DE LA XINA
Ullets :
ametllats,
i dolços,
i ensucrats.
Amor :
infinit,
i intens,
i molt tendre.
Xinesa :
nineta,
i menuda,
i preciosa.
La nena de la Xina :
ullets,
i amor,
i xinesa.
UNA ABRAÇADA BEN FORTA!!!!!!!!!
-
Els ullets més vius...[Ofensiu]Ilargi betea | 27-08-2004 | Valoració: 10
M'ha encantat aquest conte, com tots els que escrius. Es nota l'amor infinit que sents per la teva filla, aquesta nineta juganera que ho mira tot encuriosida i que us enamora amb aquells ulls d'ametlla.
Només un consell: gaudiu al màxim de cada instant, que el temps passa molt de pressa i quan te'n vols adonar ja s'han fet "grans".
Una abraçada gegant i molta màgia! -
la nina xinesa?[Ofensiu]salvatore vinyatti | 27-08-2004 | Valoració: 10
Preciós conte. Gairebé em sento amb desig de seure al costat de la nineta i escoltar-ho de la teva viva veu. Segur que escrius tal com ho sents, a broc, amb sentiments, lliurament oi que si ? Mama, em contarás un altre conte ?
Una abraçada!
Valoració mitja: 9.67
l´Autor
43 Relats
404 Comentaris
105806 Lectures
Valoració de l'autor: 9.29
Biografia:
Em dic Glòria i Shuhua és el meu nom xinès. Vaig estudiar xinès a Xina, Xi'an, dos anys i mig, amb el meu home. "Shu" significa: tranquil, parsimoniós. "Hua", glòria i també Xina.Escric des dels 27 anys i cada cop s'ha tornat una eina més precisa i important per a mi. Tinc un munt de relats curts i poemes i un parell de novel.les. .. al calaix. Esperant tornar a tenir temps i ganes d'escriure, de tant en tant em passejo per aquesta web.
Vull afagir que estic molt contenta i orgullosa que la meva filla hagi engrandit aquesta web amb els seus relats.
Es diu Lluna d'Argent.
I m'encanta saber que li agrada escriure, que ho fa prou bé i que és com és.
Ja saps que t'estimo.
Últims relats de l'autor
- DIBUIX DE PARAULES
- al cementiri
- Records de llet
- Si jo fos piratessa
- Diagonal 629 - La dona del cotxe
- El cas de la nena vegetariana que es va menjar una educadora i es va ficar una grua per barret.
- marea
- Una petita història d'amor
- Episodi puntual en les vides de Perot lo Lladre i Vicentot lo Poeta (regal pel Vicenç Ambrós)
- La psicologia de les mones. X
- Fum Fum Fum
- Sobre el misteri i el desig
- La carabassa
- Sobre el poema i el desig
- Un Nadal sense tu (A poc a poc)