Cercador
Justícia poètica
Un relat de: Atticus–No dispares. Només sóc un pobre diable, estava equivocat, vaig cometre errors, mai vaig voler fer-vos mal. Promet canviar! Comprens?
– Comprenc. Vols que et perdone la vida, creus que un xiquet no és prou madur per a entendre-ho. Però els teus constants retrets, ordes i crits em pertorbaven els sentits, em confonien, em feien tremolar de por. Igual que un animal al qual porten a l'escorxador. Alguna cosa va créixer en el meu interior. Un sentiment, una evolució, un canvi. La contínua tortura mental i física a la qual em sotmeties em van fer fort. M'alimentaves amb odi. Vaig ser un esclau a les teues mans. De tu, vaig aprendre que les febleses són una condemna. Esperava aquest moment i ja ha arribat.
Saps? Sempre he callat davant del que ens feies passar. Vaig escoltar a les meues germanes plorar abans de ser violades. Vaig veure el cos de la meua mare sense vida, tirat en l'habitació. A les mans una foto de família, tacada amb sang. Es va suïcidar, es va sentir culpable i no ho era. Però, no és l'odi el que mou la determinació que posarà fi a la teua vida. És el record i l'estima de la mare. L'odi només m'encoratja. Recordes quan em vas posar el ganivet en el coll?
- Canviaré! T'ho promet. - Implorava el mal pare.
- Calla! Ara és tard, sóc jo el que he canviat. T'has tornat descurat amb les teues borratxeres, t'has deixat l'escopeta de caça, carregada, he vist la teua mort brillar en el vil metall. I ara, t'encanone perquè sentes la suor freda dels condemnats. Et vas sentenciar llavors, quan estripares la nostra dignitat. Ara, mor!!
Comentaris
-
Gràcies[Ofensiu]Atticus | 13-02-2022 | Valoració: 10
Mil disculpes m'he capficat tant amb el relat que no m'he adonat de enviar les dades bàsiques i fonamentals per a entrar en concurs. Gràcies per recordar-m'ho.
-
Bon vespre, Óscar[Ofensiu]Concurs ARC de microrelats a la Ràdio | 13-02-2022
Hem vist que tens un relat pendent de publicar amb el que vols participar en el concurs. Si llegeixes les bases veuràs que demanem les dades dels autors que participen per primer cop:
... hauran d’enviar un correu a concursos.arc@gmail.com, amb les dades bàsiques: el pseudònim relataire, el nom i cognoms, l’adreça, el DNI, la data de naixement i el telèfon de contacte.
Quan tinguem aquestes dades et validem el relat per entrar a concurs.
Bon vespre, sort i fins aviat
Comissió XII Concurs ARC de microrelats -
Gràcies Nil[Ofensiu]Atticus | 27-12-2017
És tal com dius. Els meus poemes i relats breus m'han servit d'autoteràpia. I cal mostrar la realitat crua que no es veu, per molt dura que siga, no hi ha que apartar els ulls si cerquem solucions.
-
Punyent[Ofensiu]Nil de Castell-Ruf | 27-12-2017 | Valoració: 10
Mare de déu senyor! diria la Pepita de cal Mec en llegir el teu relat... i és que hi ha vides que han estat veritables inferns com la que tu de manera punyent expliques. Vides que, que per alguna raó altra, havien de passar, havien deixar empremta en cos i l'ànima als que han sobreviscut a ella. Contar-ho, sens dubte, allibera, desfeixuga i sobretot fa visible als altres fins a quin punt la crueltat humana pot activar-se quan hom menys s'ho espera. Jo estic convençut que els que tenim facilitat per exposar-ho de forma escrita som uns privilegiats nats.
Ignoro si m'has llegit mai. Però puc dir-te que amb la meva poesia homoeròtica m'he fet jo mateix de psicoanalista de les meves pors, inseguretats i culpabilitats innecessàries. Perquè és amb el temps que he copsat que sense aquests entrebanc existencials que hagut d'afrontar difícilment fora la persona que sóc ara i de la qual he de procurar sentir-me plenament orgullós per paradoxal que sembli. Bon Any, Nil. -
Gràcies Aleix[Ofensiu]Atticus | 27-12-2017
Desgraciadament mous molta raó. Molta gent em diu perquè són tan foscos els meus relats o poemes. La meua resposta és sempre la mateixa. És el que veig de de la meua perspectiva, que en observar es convertix en multiperspectiva.
Bons nadals i bon començament d'any tingues. Gràcies. -
Duresa[Ofensiu]Aleix de Ferrater | 27-12-2017 | Valoració: 10
Un relat molt dur, cru, però realment real. Casos així n'hi ha molts i escriure'ls tan bé els posa de manifest, revela una part de la societat que existeix. Una forta abraçada, Óscar i que passis unes bones festes de Nadal!
Aleix
l´Autor
![Foto de perfil de Atticus Foto de perfil de Atticus](/imatges_autors/1036771.jpg?rnd=1460330672)
40 Relats
88 Comentaris
32732 Lectures
Valoració de l'autor: 9.90
Biografia:
Ressenya biogràfica:Vaig nàixer en 1977 natural d'Albalat de la Ribera (Ribera Baixa). En nàixer en plena transició un sentiment de rebel·lia m'ha acompanyat fins ara. És un sentiment que m'avisa quan m'acomode. Fill de família humil. M'educaren amb companyia del respecte, la responsabilitat, el patiment i l'amor. Vaig adquirir una consciència de classe obrera de la qual estic orgullós. Autodidacta, expert en fracassos víctima de la crisi que començà el 2007. Aturat discontinu obligat a madurar i prioritzar en què hauria d'invertir el temps. Saps, que no vols i el catàleg de necessitats es fa més curt. Vaig comprendre que els valors humans es perden molt fàcilment en acomodar-se. Membre de la Nova muixeranga d'Algemesí he estat col·laborador del periòdic gratuït Riberanews, he escrit almenys una dotzena poemes i relats breus per a llibrets de falles de Gandia, sobretot per a la Falla el Mosquit i un tant del mateix en la revista Cultural Bagant de l'Associació Frederica Montseny. Publicat tinc un poemari: SOMNIOPÀTIC.
Lliure pensador sense bandera, però sí, amb arrel.
https://www.verkami.com/projects/19223-somniopatic-la-preso-de-la-poesia-profana