Cercador
Flama, abric (Tema: bogeria)
Un relat de: ArchèniaEl dolor que aferrava al seu cos era tan aberrant que el convertia en una massa informe de carn i ossos incapaç de generar cap altre moviment diferent a aquell d'absurdament convulsionar-se.
La sensació de trobar-se enterrat en la muntanya d'escòria més fastigosament repulsiva de totes les muntanyes d'escòria que s'hagin generat al llarg de la història de la humanitat i de totes les que es generarien en varis milers d'anys l'inundava per dintre fins al punt de creure's ell mateix format d'un munt de matèria horriblement antinatural.
Però ni les múltiples fractures arreu de les extremitats, el tòrax o la cintura, ni els testicles rebentats o la boca plena d'una repugnant barreja de vòmit i sang que envaïa els forats de les dents trencades era una sensació gens terrible comparada amb aquella olor pestilent.
Una olor pestilent que perforava les seves narius d'una manera tan hostil i inevitable que aquestes se sentien humiliantment violades.
L'olor pestilent d'aquell vell abric abans mig florit que ara s'enganxava com un plàstic fos on abans hi havia la pell d'un cos ara cremat, en alguns llocs del qual una petita flama de gasolina embassalada encara no s'havia extingit.
Comentaris
-
Un horror pestilent![Ofensiu]Unaquimera | 16-01-2007
Enormes sensacions atroces presentades en estat pur, sense dissimuls ni gales: Dolor, fàstic, pudor.
Frases que contenen visiblement la repulsió, l'horror, la pestilència... Un relat dur, fort, agre, hostil, que, en canvi, atrapa a la lectora: no és fàcil fer-ho amb aquest elements a la mà!
Enhorabona! Ben fet!
Fins aviat! T'envio una abraçada amb flaire d'afecte,
Unaquimera
-
ginebre | 07-01-2007
Socors, socors!! Quin horror!
Aquest relat, m'ha posat la pell de gallina! Ho has aconseguit!
Les paraules són poderoses. Transformen els ànims de la lectora/or.
Salut!
l´Autor
![Foto de perfil de Archènia Foto de perfil de Archènia](/imatges_autors/388752.jpg?rnd=1114990905)
9 Relats
10 Comentaris
9709 Lectures
Valoració de l'autor: 8.60
Biografia:
En algún lloc del Vallès, del nom del qual no me'n vull enrecordar...No, va, era broma.
Neixo a Terrassa el 87, ara en tinc quasi 20 i com a jove m'he mort de fàstic en un poble on no hi ha marxa i que té el morro d'anomenar-se Viladecavalls (perquè de cavalls no n'hi ha gaires), això sí, fins que he tingut el carnet. Ara estudio Física a la UAB i estic enamorat.
Escric perquè de petit em deien que se'm donava bé. Toco el piano i sóc un freak dels jocs d'estratègia.
Fa poc que he conegut i començo a participar amb "amnistia internacional" i "relatsencatalà". jajaja
Mare meva, quina "biografia" més desastrosa. M'encanta, a partir d'ara em dedicaré a fer això.
Bé, companyes/companys de lectura i escriptura, espero que algún dels meus relats valgui una mica més la pena...
Salut, i sort