Cercador
Ella
Un relat de: sensecorEra una noia qualsevol, li agradava sortir a prendre cafè amb els seus amics i li encantava anar al parc a veure com s'amagava el sol. Es trobava molt sola, al seu costat era la dona més feliç de món, ell la feia sentir única. Va marxar fa mesos i els seus llavis no van ser tocats per ningú perquè ella tenia l'esperança de que algun dia tornaria. Que tornaria per demanar-li que es cases amb ella i poder mantenir una relació seriosa en parella, tenir fills, en fi tot el que fa una parella casada. Aquesta petita esperança era l'únic que la mantenia viva, el que més desitjava era estar amb ell, res no tenia sentit si no ho podia gaudir al seu costat.
Un dia entre d'altres estava asseguda al sofà, aburrida mirant la tele, no esperava a ningú o al menys fins més tard que havia quedat, de sobte va sonar el telèfon era un número estrany, el va agafar...no s'escoltava a ningú al altre costat de l'aparell, va penjar i es va dirigir cap a la seva habitació, es va posar a mirar les seves fotos de feia anys, aquelles en les que sortia amb la seva família els seus amics, i les més noves on apareixia amb ell, li agradava mirar-les sobretot quan passaven temps separats per assumptes de treball, feia anys que es coneixien i va ser l'únic que va aconseguir tancar les seves velles ferides obertes. Amb ell tot era diferent, aquest va ser el seu últim pensament abans de quedar-se adormida al seu llit.
Quan ja estava amb el seu somni mes profund, va sonar el timbre de la porta, ella es va aixecar, va mirar el rellotge i era tard, havia passat una hora. Qui podia ser? Era l´únic que es preguntava...es va posar els pantalons, es va arreglar una mica el cabell i va caminar per el passadís.
Quan va agafar el pom de la porta va sentir de sobte una sensació estranya, com si algú en aquest moment estigues darrere d'ella, s'escoltava una respiració forta. La va obrir però no havia ningú, algú estava baixant per les escales però no va arribar a veure qui era, va mirar al terra i va trobar un paper i un bolígraf...algú va intentar escriure alguna cosa però ella va interrompre i va canviar d'idea. Qui podia ser?
Continuarà...
Comentaris
-
Se't dona prou be donar un ritme frenétic i anar augmentant...[Ofensiu]Roserdeljardi | 11-08-2007 | Valoració: 9
... la sensació de por i de misteri! A veure quan traus la segona part...
I per favor, si li ha de pasar alguna cosa roina, que no ho siga molt o eixa nit no dormiré...
Roserdeljardi.
l´Autor
![Foto de perfil de sensecor Foto de perfil de sensecor](/imatges_autors/379548.jpg?rnd=1760945086)
150 Relats
160 Comentaris
193869 Lectures
Valoració de l'autor: 9.51
Biografia:
Vaig néixer el 15 de novembre de 1989 a Granollers (aprop de Barcelona). Als dos anys vaig anar-me'n a viure a un poblet perdut per Tarragona i vaig passar allà tota la meva infància. Als 12 o 13 anys vaig tornar cap a el poble del qual vaig pirar quan tenia dos anys i mira aquí estic.Passo tots el caps de setmana a Barcelona. Que si de festa per aquí, que si fer una volta, que si anar de compres...en fi m'encanta la ciutat de Bcn.
Tinc una personalitat que hem caracteritza molt ja que no em tallo gens a l'hora de dir les coses i no em tallo amb la gent que no conec. Hem considero molt alegre i diuen que sóc molt simpàtic.
Últims relats de l'autor
- Persones tòxiques
- Humanitat
- Estem fotuts
- Por
- Por
- Us convido a ser feliços
- Sempre...
- El temps ha passat i segueixes en el mateix lloc de sempre
- Aprenem amb els danys, i no amb els anys.
- Temps, llocs i circumstàncies...
- Rutina a l'any 2013
- És tan difícil...
- Mil motius
- As de piques
- Melodies que narren la teva vida