Cercador
El que sento i que vull dir en aquest Aran que estimo
Un relat de: Maria Pilar Palau BertranAquelles explicacions de l'àvia van anar a parar molt dintre meu. Confesso, que més d'una vegada, havia apretat els meus punyets d'infant, amb senyal de rebel.lia. com hi podríem anar, en aquest país meravellós de l'àvia? Amb tren, amb autobús, amb avió? - Doncs això de país em sonava molt llunyà, com si fós a l'altra punta de món.
A l'àvia prou li hagués agradat poder-me portar a la Vall, i ensenyar-me de prop totes aquelles coses tant boniques, que m'anava explicant. Eren temps i circumtàncies difícils. Tothom treballava molt. Els medis de transport, no eren com ara. Ella, no m'hi va poder portar mai ningú no ens hi va poder acompanyar.
La primera vegada que vaig visitar l'Aran, ja era gran. Hi entrarem pel Port de la Bonaigua, era primavera avançada, quasi a primers de juny. Jo, ja anava preparada a contemplar la bellesa que esperava trobar.
Aquells salts d'aigua cristal.lina, que anaven muntanyes avall, barrancals, els prats ondulats, on et venen a donar la benvinguda les colles de cavalls i cavallets, que et demanen un rosegó de pa, i sembla que el saboreigin com el caramel més endolcit. En arribar al mirador m'envaí l'emoció. El que veia era molt més bonic que la meva ment d'infant havia imaginat. Ara tot sovint pujo a la Vall.
La primera vegada va ser en primavera avançada. L'última en la tardor tardana d'aquest anys 2.000.
Mirant els colors de la seva arbreda em va tornar a la ment el somni d'infant. -"Quin pintor seria capaç de poder representar tan bé aquella meravellosa coloraina, tan harmoniosa i a la vegada tan atrevida?"- -"Cap! No n'hi ha cap! Només una mà divina."-
Contemplant el seu paratge, et pots sentir fins i tot poeta. I és que aquesta Vall, és tota ella poesia.
Al vespre en arribar a l'hostal, la meva mà se'n va anar sola a buscar un troç de paper. Volia expressar els meus sentiments, i ho va poder fer en un petit poema.
"-Asseguro que és el primer que he escrit mai. La Terra em va ajudar-"
És molt curtet. Dintre d'ell hi va el meu cor latent. És el meu homenatge a la Terra. M'hi sento del tot arrelada. Bressol de la meva família materna, que respecto, admiro i estimo. En sóc branca d'aquesta soca-arrel tan centenària, que té vida per poder advertir al visitant que per aquesta Terra camini, que tot ho miri molt bé, per poder gravar per sempre en la ment la bellesa que tota aquesta Vall conté.
LA CASA VELLA DETH SENHOR
Som a Arrós, l'ultim terç del segle XVIII. Descendent d'una gran família de prohoms i guerrers, defensors de la Vall de l'epoca de la Marca Hispànica. Hi tenim en Francesc, és jove, molt jove i valent. Ell no és menys que els seus avantpassats, "és un cap despert", eixerit, emprenedor, un gran pensador, sempre mira endavant amb l'il.lusió de fer moltes coses, les pensa molt bé abans no les fa, "toca bé de peus a terra". No el tomba res ni tants sols el més lleuger fracàs, això li serveix a la vegada per pensar-ne una altra de millor (l'estas veient lector?) doncs te l'estic descrivint, un gran personatge.
La seva jovenesa, la seva homenia, abillat amb calça curta, mitges, sabates ensivellades, camisa de màniga ampla, els seus cabells són abundants, els recull amb un llaç formant una cua. La seva mirada fina i penetrant, galopa amb son cavall, sa casaca i capell de tres puntes.
Era el pare del meu rebesavi Francesc ADEMÀ i DE MIQUEL una gran persona per a la Vall, un gran negociant i un gran home.
Maria Pilar Palau Bertran Ademà Subirà España
Casa deth Senhor.
Comentaris
-
La Banyeta del badiu | 21-09-2005 | Valoració: 10
Ja sé que puc ser molt repetitiva, però t'ho de dir: ESCRIU ,ESCRIU !!, tot el que saps, ho has de trasmetre, si no ho fas tu no ho farà ningú.
Això ho dic a tothom, si os enrecordeo de històries familiars, que os ho haguin dit de petit o de grans, això S'HA D'ESCRIURE !!.
Tan és que t'ho comentin, la gent no estem acostumats a comentar, PERO SI A LLEIGIR.
Un petonet. Pilar.
l´Autor
![Foto de perfil de Maria Pilar Palau Bertran Foto de perfil de Maria Pilar Palau Bertran](/imatges_autors/140524.jpg?rnd=1410200479)
225 Relats
507 Comentaris
318895 Lectures
Valoració de l'autor: 9.74
Biografia:
Hola soc la Maria Pilar, he dedicat tota una vida al negoci de les antiguitats, si algú vol visitar la meva web: http://www.antiguitatsvila.com/.Suposo que alguns de vosaltres em deveu conèixer, doncs ja fa gairebé un any que volto per aquí. M'agrada escriure temes més aviat populars i costumbristes, alguns d'ells són records de la meva vida des de la infància, també podeu trobar algun tema d'antiguitats i d'art en general que fa anys que alegren la meva vida. M'agrada dibuixar i tinc una bona colla d'auques fetes. Estic preparant un llibre que recollirà relats, auques i dibuixos, com és la primera vegada que ho faig i vaig una mica despistada, si algú hi està interessat que m'ho demani per correu i ens posarem en contacte.
El meu e-mail es: adema1820@hotmail.com
Últims relats de l'autor
- ELS HERBOLARIS
- La cadira del Rei Martí
- En Robacols i els frares de Sant Josep de la Rambla
- L'últim molí i l'últim pou
- Ens ha deixat la Pilar Rovirosa, Banyeta del Badiu
- Un empleat del Berguedà
- Els àpats tradicionals a Catalunya
- L'històric relat del naixement del Rei Jaume I
- Les auques i la seva història
- Montserrat i l'Abat Oliba
- Els instruments de corda de la Barcelona del segle XVIII
- El Virrei Amat
- Sants, 1910
- Ara arriba l'amor
- El Sr. Florentino, un negoci de plomalls