Cercador
El col·leccionisme de Lluís Plandiura i Pou.
Un relat de: Maria Pilar Palau BertranPoc abans de morir va instal·ar la caseta museu de la Garriga, "un moment de la meva vida fet perdurable" com deia ivocant uns versos de Maragall. N'havia volgut fer una mena de santuari, en reunir-hi les més escollides peces d'art, lligades totes elles, però, a records i a amistats pregones.
La seva vida sencera de col·leccionsta havia estat un combat duríssim. Li deien mecenas, però dubto que aquesta paraula s'ajuntés a les activitats de Lluís Plandiura. Mai no va regalar els diners. Sempre que podia, comprava barat, valent-se del seu nas de connaisseur, dels seus incomparables dons de descobridor. Però, tant li feia! De la seva passió abrandada, de la seva concupiscència artística, Barcelona en va treure molt de profit. Va ésser Planidiura el qui va atalaiar el valor de les pintures romàniques del Pirineu i que sense encomanar-se a Déu ni al diable, va començar a arrencar-les pel seu compte. Un altre dia, va descobrir el després famós tern de Sant Valeri servint d'embalatge d'unes creus de ferro enviades per un Capítol catedralici a una exposició d'art litúrgic. Sempre topava amb els Museus oficials, i al capdavall els cedia les peces. Els babaus el motejaven de negociant, però un seu amic íntim va explicar que quan la famosa venda de las seva col·lecció al Museu , va arribar a casa gairebé plorant i va dir: "Acabo de vendre'm l'ànima"
L'impuls donat per Plandiura a la nostra vida artística va ser gegantí. Nogués, Canals, Nonell, Sunyer, Colom, Labarta, Obiols, Casanovas, Galí, treballaren per a ell. Hom li deu la meravella que és el despatx de l'alcaldia, pintat per Xavier Nogués, les pintures del Palau Nacional, també. Sense Plandiura, potser no existirien les pintures ni tampoc el Poble Espanyol de Monjuïc...
Va resoldre el prototipus de la família del senyor Esteve, puix que ell fou ensems el botiguer i el noi que li surt artista. Fill d'un magatzemista de colonials del Born, als setze anys freqüentava una societat ciclista de davant del Parc de la Ciutadella, on va agafar amistat amb Ramon Casas i Utrillo, pintors amb ribets esportius. Llurs cartells feren néixer en Plandiura el desig de col·leccionar i així va agafar la febre que el va fer cè.lebre.
El nostre agraïment a Lluís Plandiura per la seva aportació de refinament e intel·ligència en saber escollir unes grans obres d'art, avui esposades en museus on tots les podem contemplar.
Comentaris
-
Llegat desperdigat[Ofensiu]logayter | 04-03-2008
La llàstima, Maria Pilar, és que els tarambanes de l'ajuntament d'aleshores i els familiars més directes no van tenir ni les ganes ni la voluntat de mantenir un llegat que avui seria un luxe, no només per la Garriga, sinó pel país sencer.
-
Post Scriptum[Ofensiu]Maria Pilar Palau Bertran | 14-01-2006
Un simple afegit....
Molt m'agradaria que vostés llegessin aquest relat doncs per coneixer la sensibilitat i el bon gust del senyor Plandiura, mereixedor de tots els elogis màxims, ja que va ser una persona amb una gran sensibilitat per l'art. Gràcies a ell com ja he dit en el relat, hi han moltes peçes extraordinaries als museus escollides per ell mateix. Jo el valoro moltissim.
Moltes gràcies!
l´Autor
![Foto de perfil de Maria Pilar Palau Bertran Foto de perfil de Maria Pilar Palau Bertran](/imatges_autors/140524.jpg?rnd=1041518957)
225 Relats
507 Comentaris
318895 Lectures
Valoració de l'autor: 9.74
Biografia:
Hola soc la Maria Pilar, he dedicat tota una vida al negoci de les antiguitats, si algú vol visitar la meva web: http://www.antiguitatsvila.com/.Suposo que alguns de vosaltres em deveu conèixer, doncs ja fa gairebé un any que volto per aquí. M'agrada escriure temes més aviat populars i costumbristes, alguns d'ells són records de la meva vida des de la infància, també podeu trobar algun tema d'antiguitats i d'art en general que fa anys que alegren la meva vida. M'agrada dibuixar i tinc una bona colla d'auques fetes. Estic preparant un llibre que recollirà relats, auques i dibuixos, com és la primera vegada que ho faig i vaig una mica despistada, si algú hi està interessat que m'ho demani per correu i ens posarem en contacte.
El meu e-mail es: adema1820@hotmail.com
Últims relats de l'autor
- ELS HERBOLARIS
- La cadira del Rei Martí
- En Robacols i els frares de Sant Josep de la Rambla
- L'últim molí i l'últim pou
- Ens ha deixat la Pilar Rovirosa, Banyeta del Badiu
- Un empleat del Berguedà
- Els àpats tradicionals a Catalunya
- L'històric relat del naixement del Rei Jaume I
- Les auques i la seva història
- Montserrat i l'Abat Oliba
- Els instruments de corda de la Barcelona del segle XVIII
- El Virrei Amat
- Sants, 1910
- Ara arriba l'amor
- El Sr. Florentino, un negoci de plomalls