Cercador
Creia...
Un relat de: sensecorCreia que t'havia oblidat,
vaig apendre a ver el costat bo,
a eixugar les meves llàgrimes,
a empassar-me les penes,
a ser indiferent.
Vaig amagar els meus records a un calaix,
vaib oblidar el dolor a un racó del meu cor.
Creia haver-te oblidat,
vaig apendre a no deixar-te veure a travès de mi,
a saber la diferència entre amor
i entregar un ànima,
a no perdre'm a la nostàlgia,
a no contar els segons que passen
entre tots els meus plors.
Creia pensar nomès en tu
i a no veure mes enllà.
Creia que lliurant-te el meu cor i la meva ànima
et quedaries eternament
i em vaig equivocar...
Creia ser algo mès que un pensament,
creia ser algo mès que una mirada perduda,
amb tu creia ser algo mès,
algo mès que una joguina,
creia que erem tu i jo,
creia que seríem eternament tu i jo,
creia veure el meu futur amb tu,
creia veure la llum dels teus braços,
creia ser suficient per a tu,
pero sempre em vaig equivocar.
Creia estimar-te mès que a mi mateix,
creia tornar-me boig al pedre't,
creia odiar-me per fer-te plorar,
creia que no et mereixia,
creia tenir por,
creia morir-me al veure't marxar,
creia que mai mès tornaria a somriure,
i vaig descobrir que el meu somriure mès sincer
nomès surt quan et veig a tu.
Creia haver-te oblidat en el temps
que passa entre el vent i les teves paraules,
creia no estar empresonat al teu cor,
creia per un moment odiar la teva existència
pero no seria res mès que falsa indiferència.
Creia haver-te oblidat i em vaig tornar a equivocar.
Comentaris
-
Crec...[Ofensiu]sensecor | 27-06-2007
Que on hi va haver foc sempre quedaràn cendres...
-
És dur[Ofensiu]Nyaelven | 03-12-2006 | Valoració: 9
És dur oblidar a algú i pot portar molt de temps, però al final ho aconseguiràs( jo ho he fet) i la seva persona només et causarà indiferencia. Molt ben escrit segueix axi.
l´Autor
![Foto de perfil de sensecor Foto de perfil de sensecor](/imatges_autors/379548.jpg?rnd=274758896)
150 Relats
160 Comentaris
193869 Lectures
Valoració de l'autor: 9.51
Biografia:
Vaig néixer el 15 de novembre de 1989 a Granollers (aprop de Barcelona). Als dos anys vaig anar-me'n a viure a un poblet perdut per Tarragona i vaig passar allà tota la meva infància. Als 12 o 13 anys vaig tornar cap a el poble del qual vaig pirar quan tenia dos anys i mira aquí estic.Passo tots el caps de setmana a Barcelona. Que si de festa per aquí, que si fer una volta, que si anar de compres...en fi m'encanta la ciutat de Bcn.
Tinc una personalitat que hem caracteritza molt ja que no em tallo gens a l'hora de dir les coses i no em tallo amb la gent que no conec. Hem considero molt alegre i diuen que sóc molt simpàtic.
Últims relats de l'autor
- Persones tòxiques
- Humanitat
- Estem fotuts
- Por
- Por
- Us convido a ser feliços
- Sempre...
- El temps ha passat i segueixes en el mateix lloc de sempre
- Aprenem amb els danys, i no amb els anys.
- Temps, llocs i circumstàncies...
- Rutina a l'any 2013
- És tan difícil...
- Mil motius
- As de piques
- Melodies que narren la teva vida