Cercador
Carta a ningú (des dels vitralls d'un efebe)
Un relat de: antonvaitotBones! Em dic (...) i tinc d'entre 16 a 18 anys. Tinc una sèrie de problemes que m'han dit que són deguts a una cosa anomenada adolescència. Un d'aquests problemes el tinc a casa i s'anomena mare. Si, ma mare s'ha tornat una mena de cancerver que no em deixa sortir de l'infern (casa meva) quan tots els meus amics se'n van de festa. Sembla, que no se n'hagi adonat de que estic cansat ja de córrer per les seves faldes!
Però... mon pare tampoc es queda curt, ell... ell s'ha transformat en un tercer Reich i sembla que hagi de fer el que ell vol ipso facto i sense retreure-li. Fins i tot, juga amb el meu pensament i a cops em diu... "no ets tan gran com per a sortir? doncs ara vens a ajudar-me". Jo crec que a mons pares el que els molesta és que hagi crescut i que ja no sigui aquell nen dòcil i mal·leable. A més a més, ells no entenen que necessito més autonomia per al meu creixement personal, és a dir per a fer-me com a persona. Si jo... jo, el que vull és explorar el món! ensopegar per mi mateix! No sé... viure.. d'un altre manera, deixar de ser un nen!
Però... les coses no acaben aquí. Fa poc, he conegut nova gent que són del mateix "rollo" que jo. Si... com s'ho diria... vesteixen semblant a mi, escolten música semblant, no sé amb ells m'hi identifico força i ells suposo que s'identifiquen amb mi. A més a més, aquests nous amics i jo compartim ideologies semblants i això ens dona a parlar de molestes coses com ara els valors de la societat, els drets bàsics, la llibertat, igualtat de drets, la justícia, el respecte als éssers humans, la economia, el futur, etc. Però... ara parlant de mi i no dels meus amics ( que suposo deuen estar passant també per aquesta etapa) personalment tinc una sèrie de pensaments que m'aneguen el cervell de cabòries. No sé qui em va dir que se'ls hi deia a aquests pensaments, pensaments irracionals. En realitat i definitiva, haig de dir que em passo tot el dia pensant que "tot és una merda". A més, necessito molts cops l'aprovació dels altre i haig de ser perfecte en allò que faig, ja que l'error seria el caos.
Aquesta adolescència m'està matant, cada cop haig de prendre més decisions i començar "a cagar-la" per mi mateix : escollir entre estudiar i treballar, responsabilitzar-me, prendre decisions per mi mateix i un munt d'etcèteres que m'haig de començar a plantejar, clar estar... intentant sempre ser dels millors o... el millor a poder ser.
Altres aspectes de la meva pertorbada supervivència són aquells referents al meu físic. No em veig prou alt, prou fort, prou maco, prou home, prou, prou, prou... tot són "prous" i això que la cancerver em diu que estic maquíssim i que segurament tinc molt d'èxit entre les noies. Aquesta és un altre, les noies. Uff... "Les noies i Jo" tema 1: Fa un temps, millor dit... fa molt de temps, les noies i jo érem éssers de la mateixa espècie, vull dir, les noies eren "personetes" igual que jo en les que ni tant sols un s'hi fixava. Però en una realitat més propera (tema 2) vaig sentir un desig malaltís per les noies, allò era una explosió d'hormones, semblava, fins i tot, que s'hem injectessin els ulls en sang cada cop que en veia passar alguna. Ara, però (tema3) el meu tractament amb les noies ha evolucionat, aquest desig (que encara no ha desaparegut) ha canviat de forma i no és tant bèstia. Com a últim, comentar que fa no gaire he conegut a una noieta. La veritat es que la coneixia des de fa molt de temps, però... en cap moment m'hi havia fixat. Ella que és maquíssima i molt iluminadeta (es clar...) s'ha transformat en una mena de musa per a mi: no dormo, no menjo... crec que estic embogint. A dir veritat, ella i jo ens assemblem força (s'entén psíquicament), encara que cada persona és un món i si crec que jo encara sóc un món per a mi mateix..., que en seran els altres?
Comentaris
-
Juas..[Ofensiu]Sareta_16 | 31-08-2005 | Valoració: 10
Que bo!! Jo que sóc adolescent també... m'ha encantat!! La teva forma d'expressar-te i vaya apodos els hi fots a tuns pares.. juaSs.. m'he rigut força!! Està currat tiu!!;)
-
noi madur[Ofensiu]foster | 24-08-2005
hola amic,
pels teus comentaris t'imaginava més gran, i pel que veig no és així.
Bé, només agrair-te que em llegeixis.
Només una cosa i que quedi clara: el "cas tancat" pot ser bo o no, però sé de què parlo, t'ho ben asseguro. I no ho dic amb cap orgull, precisament. (Això que quedi però entre nosaltres, d'acord?)
Fins aviat -
Un bon retrat[Ofensiu]brideshead | 24-08-2005
de l'adolescència... fet per un adolescent prou assenyat. Diria que molt assenyat. Però no tinguis pressa, a la cancerver i al tercer Reich, segurament els passa el que tu molt bé has endevinat: els costa creure que ja va sent hora que t'equivoquis per tu mateix. Però temps al temps. Tot vindrà. I arribarà el dia que els agrairàs tot el que ara estan fent per tu, encara que ara et semblin terriblement pesats.
Un bon relat. Escrit amb vivesa, frescor i vitalitat. Uns quants i bons pensaments aglutinats en una mena de "carta" que t'adreces a tu mateix. Un petit crit de noiet... que comença a ser homenet... i assenyat.
Bé, ets prou nou a Relats i per tant et dono la meva més sincera benvinguda. T'haig de confessar que encara no havia vist cap relat teu, si no fos perquè, curiosament, en uns quants relats que he llegit ahir i avui, hi he vist els teus comentaris, i m'han cridat l'atenció, perquè sempre m'han semblat comentaris molt adients pel tema del que parlava el relat. I m'ha picat la curiositat, i he pensat: "vaig a a veure aquest Adrià". I me n'alegro d'haver-ho fet.
Una abraçada i felicitats per la foto tan entranyable i bonica que has posat a la teva biografia!
Fins aviat, "fes bondat"!
-
Molt bo antonvaitot[Ofensiu]ITACA | 23-08-2005 | Valoració: 10
Molt entretingut i ben escrit, m'ha agradat molt, i he rigut força, mira que anomenar a una mare així jajaja ai mare meva. Expliques forces problemes que sovint ens passen als adolescent, crec que li deixaré als meus pares, potser capten la indirecta.
Les situacions, pensaments, sentiments els trobo molt ben expressats, en definitiva que m'ha agradat molt el teu relat. Et seguiré llegint !
Clara
l´Autor
![Foto de perfil de antonvaitot Foto de perfil de antonvaitot](/imatges_autors/115150.jpg?rnd=1047520920)
19 Relats
28 Comentaris
25642 Lectures
Valoració de l'autor: 8.71
Biografia:
després d'un any o més de silenci torno atzarós i benaurat per aquí. crec que ho faig sense cap mena de raó, simplement pel plaer de crear i, si amb això puc, canviar aquest món. tant petit, tant diferent i a la vegada tant acollidor.gràcies per llegir-me!
Últims relats de l'autor
- Vermell (V-VII i escaig)
- Vermell ( I-IV )
- la vida: els peus freds (poema)
- Fotre-li una bufa al món.
- incertesa
- estances sense majúscules: poble, petó, façana
- estances sense majúscules: estic enamorat
- estances sense majúscules: sóc d'un país
- estances sense majúscules: espero
- estances sense majúscules: el diccionari
- Avui he conegut al novio de la que em tirava els trastos.
- ELL/ELLA/ELLA/ELL (on t'amagues?)
- El temps no és res. (tempus fugit, Horaci.)
- La tassa del wàter i la Bauhaus (de l'Ésser als gats)
- Entrefang... sols tu i jo.