Cercador
Càntic de pau
Un relat de: RodamonsLa nit engendra el dubte.
El dubte genera l'obscuritat.
L'obscuritat, apressades conclussiones.
Les conclusions apressades, actes prematurs.
Els actes prematurs, violència.
La violència acaba sumint-nos en la nit.
Crema el teu passat,
i amb ell,
el teu futur.
Viu!
Solament viu.
Deixat arrossegar per la suau brisa del matí.
Vola amb les primeres llums de l'aurora.
Talla la corda que t'unix a la terra.
Desfés els nusos que t'aferren a la mort.
Viu!
Simplement viu,
sense el passat,
sense el futur.
Comentaris
-
Rodamons[Ofensiu]Nina Abril | 25-03-2007
és que... vaig llegint, vaig llegint, però, és que la foto em va distraient jejejeje
muuuakks. -
Sí, desfermar[Ofensiu]gypsy | 01-12-2006 | Valoració: 10
els nusos que ens empresonen.
Gaudir de cada moment, de cada instant, com si fos el darrer.
Fantàstic!!
gypsy -
Jo també sóc dels del "Carpe Diem"[Ofensiu]Jere Soler G | 13-10-2006 | Valoració: 10
M'agrada el contrast entre els primers versos: foscos, tristos, mecànics... i els últims... esclatants, reveladors...
Esperones molt bé a trencar la mecànica de la foscor, i reveles el secret dels vius: només existim en el present, el passat i el futur ens descentren i ens fan perdre intensitat de vida. Quan això que tu intentes trasmetre algú de debò ho entén, la vida li canvia.
l´Autor
![Foto de perfil de Rodamons Foto de perfil de Rodamons](/imatges_autors/86907.jpg?rnd=347755592)
33 Relats
118 Comentaris
49960 Lectures
Valoració de l'autor: 9.78
Biografia:
Aquest és un dels plats que prepare a la meua cuina, empanada de pasta fullada amb llobarro.____________________________________
Diu el poeta:
"Caminante no hay camino,
se hace camino al andar."
Però no és cert. El camí hi és. Ja fa molt de temps que hi és. L'han fet miler i milers de persones que des de temps immemorials han anat fent via.
Potser ens agrada sentir-nos originals i creure'ns que el camí l'obrim nosaltres amb les nostres passes, però no és així, ja hi era abans de nosaltres, i hi serà després que hagem passat.
Tanmateix, no ens preocupem pel camí i gaudim de la bellesa que ens envolta a cada passa que hi fem.
josocells@gmail.com
També podeu seguir-me al blog de poesia:
El Mur de Xerea
i al blog de contes:
Armario de Cuentos Vivos
Últims relats de l'autor
- La sonata de Detroit
- Plaf!
- La boca de l’infern
- Avui com sempre, Vicent Andrés Estellés
- Espurnes en la nit
- El poder dels descreguts.
- L'artefacte auxiliar
- Docència participativa
- Caminant pel meu país.
- Incentius
- Són pedra foguera que m'encén la passió.
- Ai Maria!
- M'ha eixit un gra a la cara.
- Genealogia de Deducció
- Per què escrivim? (Converses amb K)